103 



Et Tilbageblik paa de i det foregaaende omtalte Forbindelser 

 vil vise, at de danne en vel karakteriseret Række med skarpt 

 udprægede Reaktioner, der ere fælles for alle de opløselige Salte, 

 saaledes at Radikalet, {NO^)^C7\\0NH.i^ bevares uforandret 

 gjennem dem alle. Man ser ligeledes, at Analogien med de 

 tilsvarende Koboltforbindelser er fremtrædende saavel i Henseende 

 til Forbindelsernes Sammensætning som til Reaktionerne. Vel 

 er der enkelte Reagenser, der med Xanthokoboltsalte give karak- 

 teristiske Bundfald, medens noget lignende ikke er Tilfældet i 

 Xanthochromrækken, f. Ex. oxalsur Ammoniak, men dette ligger 

 simpelt hen deri, at Chromforbindelserne gjennemgaaende ere 

 lettere opløselige. De karakteristiske Reaktioner med chromsurt 

 og tvechromsurt Kali gjælde for begge Rækker, og jeg har tillige 

 overbevist mig om, at Natriumdithionat ogsaa i Koboltrækken 

 frembringer et karakteristisk Bundfald, der svarer fuldstændigt 

 til Xanthochromdithionat saavel i Udseende som i Sammensæt- 

 ning. Overfor fortyndede Syrer er Xanthokoboltforbindelserne 

 bestandigere og omdannes ved disse til Xanthokoboltsalte af den 

 anvendte Syre, medens Xanthochromforbindelserne intet Bund- 

 fald give og efterhaanden sønderdeles, idet Salpetersyrling ud- 

 træder; men dette har simpelthen sin Grund i, at Salpetersyrling 

 som bekjendt har stærkere Tiltrækning til Kobolt i dets Tveilte- 

 forbindelser. Vi kjende saaledes det salpetersyrlige Kobolttveilte- 

 Kali; hos Chromet er ingen saadan Forbindelse bekjendt, og 

 Salpetersyrlingen er efter al Sandsynlighed her bundet langt 

 svagere. 



Der kunde opstaa Tvivl om, hvorvidt man nærmest maatte 

 betragte Xanthochromforbindelserne som en Art Purpureosalte, 

 hvori Salpetersyrling indtog samme Plads som de to stærkest 

 bundne Chloratomer i Chloropurpureosaltene , eller om man 

 maaske nærmest skulde betragte dem som en Art Roseosalte, 

 ligesom man f. Ex. har Roseokoboltjodosulfat o. s. v. 



Saafremt Salpetersyrlingen virkelig havde stærk Tiltrækning 

 til Chrom , vilde Xanthochromforbindelsernes Forhold overfor 



