105 



Tre Afhandlinger af Avicenna om Sjælen *), 



beskrevne af 

 A. F. nehren. 



Hvad vi hidtil vide om Avicennas Filosofi, indskrænker sig kun 

 til lidet mere end Indholdet af den trivielle Sætning, at han 

 hørte til de første arabiske Peripatetikere. Uagtet Sandheden 

 heraf vistnok er uomtvistelig, idet han som Oversætter og Be- 

 arbejder af aristoteliske Skrifter kun havde to Forgængere, af 

 hvilke den ældste, al-Kindi i det 9de Aarh. , er os temmelig 

 ubekjendt, den anden, al-Fardhi (d. 339 H. = 960 Ch.), har 

 efterladt os enkelte Afhandlinger, der bleve den første Vejled- 

 ning for Avicenna i Begyndelsen af hans filosofiske Studier, 

 vilde det dog være af højeste Interesse for Videnskaben at se 

 det Spørgsmaal afgjort, hvorvidt han blot er at bedømme som 

 nøjagtig Gjengiver af græsk Filosofi, eller med hvilken større 

 eller mindre Grad af Frihed han har tilegnet sig denne og søgt 

 at afpasse den efter Islams Læresætninger. 



Disse tre Afhandlinger ere: ;i) isbj.^^/ij'^l iOLw- s. Cut. codd. or. Bibi. 

 Acad. Lugdun. Bat. vol. III, p. 332, Nr. MCCCGLXV og Gat. codd. or. 

 Mus. Brit. P. il, [), 448, 4, i\r. 978; b) oLxJI^, ^\^X>X\ . . j s. Cat. 

 codd. or. Bibi. Ae. Lugd. p 32.5, Nr. MCCCCLXIV, 2° og Cut. codd. or. 

 Mus. Brit. P. II, p. 450, Nr. 33; c) (j*åJl ^ . . . ^ s. Cat. Lugd. p. 

 326, 30 og Cat. Mus. Brit. p. 450, Nr. 32 med persisk Oversættelse, p. 449, 

 Nr. 19 og 20, hvor det under de to første Nummere kaldes «Risalet-ul- 

 meådi«, smlgn. ibd. p.625, Nr. 2. 



