112 



vendelsen, og Ordenen er her den modsatte. Idet vi nemlig i 

 de foregaaende Bøger have begyndt med det ypperste og 

 ædleste, endt med det laveste, nemlig Elementarverdenen , be- 

 gynde vi denne med det laveste, Elementerne, og stige op til 

 det højeste, Mennesket, med hvem Tilbagevendelsen først i 

 Virkelighed fuldbyrdes, idet Mennesket er ensartet med de 

 højere Fornuftsubstanser. Ordenen, der ligger til Grund for 

 det hele, er da denne: evigt Fornuftprincip — Sjæl — Legeme 

 — Fornuftprincip (o: Menneskets Sjæl), der vender tilbage til 

 sit Udspring. » — Denne Bog omfatter 18 Afsnit, af hvilke de 

 14 første fremstille os efter Aristoteles den almindelige Ind- 

 deling i Plante-, Dyre- og Menneskesjælen; den sidstes for- 

 skjellige Evner, baade de med Dyresjælen fælles og de ejen- 

 dommelige; den fornuftige Sjæl og dennes Forhold til den virk- 

 somme Fornuft og Forberedelse her i Verden; Læren om den 

 evige Salighed og Kval, den virkelige og den efter menneskelig 

 Forestilling opfattede. De sidste 4 Afsnit hvile paa et mystisk 

 Grundlag om Muligheden af Sjælens Forbindelse endnu her i 

 Verden med det absolute og evige gjennem Drømme, Syner og 

 Profeti, Tilstande, der dog opfattes som abnorme i Forhold til 

 Sanseverdenens Love. Idet Forfatteren henviser ^ til to Skrifter, 

 nemlig «om Sjælenn , der dog neppe kan være den følgende 

 Afhandling, og <^ Sansningen og del sansede » ^ er dette Arbejde 

 altsaa alTattet senere end disse; efter hans Biografi af Djordjåni 

 ur det skrevet i Djordjån og oprindelig dediceret hans Velynder 

 Abn Muhammed fra Shiråz. Da Avicenna fra Djordjån tog Op- 

 hold i Kai under Buiden Aladjd ed-Daalak omtrent ved Aar 



') s. Cod. fol. 33 r III inf : 



"Vil Dii undcrsoge dette nærmere, da se efter i vort Udtos; at Bogen 

 »om Sjælen« og Dogen »om Sansningen og det sansede«.« 



