126 



for Ungdommen et Mønster paa Lighed med det skjønne, idet 

 han baade tjente tro og arbejdsom i de Embeder, han beklædte, 

 og uden Betænkning redelig udførte, hvad der blev ham paa- 

 lagt i Sendelser til Nabokongerne, Ting, hvis nøjagtige Forkla- 

 ring Talen er for fattig til at give. Ikke mindre blev han 

 prøvet i Forholdet til den enkelte, men ogsaa der saa man 

 Manden fuldstændig. Menneskevenlig tagende de fremmede 

 hjem til sig og behandlende dem gjæstfrit med god Omgang, 

 viste han en Stemning, som om han var deres Slægtning; men 

 dersom en af hans ]Medborgere kom i Berørelse med ham, enten 

 i Anledning af Forretninger eller ved dagligt Samliv, saa er det 

 umuligt for Talen at rumme den Velvillie, han viste ham. Men 



ogsaa udover blev han rost, da han for Venskabs 



Skyld udsatte sig for store Farer, idet han hjalp sine Venner 

 lige indtil Kejsernes Domstol. Derfor har ogsaa i Anledning af 

 dette hans Fædreland, der har taget sig Tabet af ham meget 

 nær og sørger tungt over hans Død, besluttet at trøste sig over 

 den Ulykke, der er overgaaet det ved hans Tab, ved Lovtaler 

 og ved de tilbørlige Vidnesbyrd, for at han ogsaa efter sin Død 

 kan være hædret iblandt de levende, og at bekranse ham med 

 en Guldkrans, og at Herolden ved hans Begravelse skal udraabe, 

 at Folket bekranser Karzoazos Attalos' Søn, som har levet et 

 skjønt og for Folket gavnligt Liv, og at opstille denne Folke- 

 beslutning paa et udmærket Sted, for at de, som læse den, kunne 

 blive tilskyndede til at efterligne et lovprist Liv. 



Zorzanos Nikeratos' Søn har opstillet denne Folkebeslutning 

 for Karzoazos Attalos' Søn til Erindring." 



Naar jeg ovenfor har sagt, at Stenhuggeren har oversprunget 

 hele Linier i den ham foreliggende Text, er dette ikke nogen 

 dristig Hypothese. Lakunen i V. 34 lader sig med Sikkerhed 

 supplere fra C. L G. Nr. 2U61, V. J2~14. Lige saa utvivlsomt 

 er det, at der i Begyndelsen af Indskriften mangler en InQnitiv 

 som inaiviaat^ aTt(favo)br^va.i el. 1.; den kunde staa i den 3die 

 Linie enten før eller efter Navnet, men maaske ogsaa i den 5te 



