174 



stilles ogsaa i et vist Omfang, om end flere væsentlige S'pørgs- 

 maal staa tilbage. 



I det følgende gives først en kort Fremstilling af Hoved- 

 trækkene i den anvendte Methode, dernæst af de ved Methoden 

 fundne Resultater. 



Musklen optegnede paa en med jævn Hastighed roterende, 

 sodet Cylinder sine Sammentrækninger ved Hjælp af en 107""^- 

 lang, let, enarmet Vægtstang, hvis Bevægelser foregik i et Plan 

 gjennem Cylindrens Axe; for at kunne opskrive sine Bevægelser 

 paa Cylindren, maatte den da efter sine forskjellige Stillinger 

 forlænge eller forkorte sig en Smule , hvilket skete ved Hjælp 

 af en let Fjeder, Forandringerne i Vægtstangens Længde viste 

 sig forsøgsmæssig at være saa smaa, at der ikke behøvedes at 

 indføres nogen Korrektion for dem. Paa Vægtstangen greb 

 Musklen an 26°"^- fra Omdrejningspunktet og Bevægelserne bleve 

 saaledes optegnede 4,1 Gange forstørrede. Musklen hævede 

 ved sin Sammentrækning en Vægt, der var ophængt i en omkring 

 Vægtstangens Axe slynget Snor. Herved blev Vægtens Bevæ- 

 gelser meget smaa, og Kastningsbevægelser bleve næsten helt 

 undgaaede. I alle Forsøgene var Vægten ligestor (50 Gram), 

 hvad der svarede til en direkte Belastning af Musklen med 6,7 

 Gram. Paa Cylindren noteredes tillige Irritationernes Antal af 

 en dertil indrettet Elektromagnet, samt 30"= Dele Sekunder ved 

 Hjælp af en elektrisk Stemmegaffel. 



Kurverne udmaalles senere nøjagtig med en i O,!"""- delt 

 Maalestok, der var indridset paa Undersiden af Spejlglas, og 

 Aflæsningen skete med Lupe. Under Maalingen fastspændtes 

 Kurvepapiret paa en plan Glasplade med en omhyggelig for- 

 arbejdet Metallineal, der lagdes parallelt med Abscisseaxen, og 

 henad hvilken Maalestokken førtes. 



De anvendte 'Irritamenter vare stedse Induktionsslag. 

 De for Forsøgene med Hensyn til Irritationsmaaden nødvendige 



