152 



Type og Gray 's AncistroteidMs iblandt vore Onychoteuther, mener 

 ved Siden af eller midt imellem de i hans større Skrift behandlede 

 Enoploteuther at kunne begrunde sin nydøbte Slægt ved følgende 

 Karakter: "Its most prominent distinctive character will be the 

 remarkable solid cartilaginous cone, superadded to the end of 

 the pen, and corresponding in form and position with the solid 

 cone of Belemnites"? Er en saadan lang, ja i Forhold til de 

 andre Onychoteuthers endog meget lang Hornspids (= rostrum 

 hos Belemniterne, cfr. Overs. 1881 S. 19 Anm.) ikke netop en af 

 de mest distinktive Karakterer for Gray' s Ancistroteutkis? Og 

 har Prof. Ver rill hidtil kunnet paavise nogen som helst egenlig 

 Forskjel imellem denne Slægt og hans atypiske Lestoteuthis, 

 hans nuværende 3Ioroieuthis? Jeg har ikke fundet nogen saadan 

 Paavisning hos ham, ikke engang en Bestræbelse dertil.^) 



Hertil har jeg slutteligen kun at tilføje tvende Bemærk- 

 ninger: at der ogsaa i Sydhavet er Arter af denne Gray'ske 

 Slægt, der relativt, i Forhold til Individernes Størrelse, have endog 

 fuldt saa lange rostra, som O. rohusta^ og at det er mere end 

 sandsynligt, at af de hidtil saa utilfredsstillende beskrevne Ony- 

 choteuther fra Sydhavet, og navnlig fra dels nordlige Del, hvorfra 

 jo ogsaa de af Verrill beskrevne ufuldstændige Individer af 

 O. robusta (Uaii) vare, kunde nogle høre til denne Art. 



Saalænge de hidtil manglende Tentakelkøller til Arten O. 

 robusta ikke ere kjendle, eller ikke have vist os bestemte For- 

 skjelligheder fra Tentaklerne hos den virkelige Ancistroteuihis 6v., 

 synes den ene berettigede Fremgangsmaade at være den, at regne 

 den til den Slægt, hvormed den i alt væsenligt stemmer overens, 

 og ingenlunde mindst i det Punkt, som Verrill selv kalder 

 dens mest fremtrædende Særpræg (»its most prominent distinctive 

 character.)). 



') Cf. Tr. Conn. Ae. V. p. 393—4. 



