194 



I Karrene og Xylemets Parenchymceller finder man ofte og 

 temmeligt tidlig Mængder af Gummi, bestaaende af Klumper, 

 som kunne være smeltede sammen til større Masser, der helt 

 kunne fylde Cellerummet. Det synes, som om denne skulde 

 være opstaaet af Stivelseskorn, men med Sikkerhed kan jeg ikke 

 angive det. Frank ^) påaviser jo, at ogsaa selve Karvæggen paa 

 et begrændset Sted kan forvandles til Gummi. 



Ejendommelig nok var Optræden af Gummigange i de æidre 

 Bladstilke (Tavl. VIII, Fig. 19) hos Vochysia oppugnata. De 

 længste begyndte nær Bladstilkens Basis , og strakte sig op til 

 Bladpladen. De dannedes altid i det ungdommelige Væv om- 

 kring Kambiet, men kunde snart ligge mere udadtil, i Blødbasten, 

 snart mere ind i den yngre Ved. Fra Begyndelsen var der 

 mange, men efterhaanden kunde flere af dem smelte sammen. 

 Tavl. VIII, Fig. 20, 21 viser Begyndelsen til disse Gummigange; 

 en Celle har begyndt at udvide sig og trænger Nabocellerne 

 fra hverandre. Dette skyldes vistnok en begyndende Opløsning 

 af Midtlamellen, saa Væggen spaltes, hvorefter Halvdelene fjernes 

 fra hverandre; en anden Forklaring er næppe muhg, da Tvær- 

 væggen her er meget kortere end ellers, og en Kontraktion ikke 

 er tænkbar. I det hele synes Midtlamellen at angribes først, 

 da de Celler, som omgive en voxende Gang, ligesom ere løs- 

 nede fra hverandre (Tavl. VIII, Fig. 20, 21) og kunne springe 

 helt ind i Gangen, idet den indre Del af Membranen endnu ikke 

 er opløst. 



Hos Qualea Lundii optraadte Gummigange i Veden; de 

 dannede en Halvkreds paa den ene Side af en ung Gren, men 

 manglede paa den anden Side. Denne Forekomst tyder paa, at 

 det er et pathologisk Fænomen, men noget sikkert kan selv- 

 følgeligt ikke sluttes efter et enkelt Tilfælde. Som man let ser 



A. B. Frank. Ueber die analomische Bedeutung und die Entstehung 

 der vegetabilischen Schleime. (Jahrbucher fur wissenschaftliche Botanik. 

 Hg. von N. Pringsheim. Bd. 5. Leipzig 1866—1867) Pag. 185, Taf. XVI, 

 Fig. 26. 



