213 



Af den anden, større, sjældnere, men ogsaa skrøbeligere, 

 nordiske Baandfisk, den saakaldte Sildekonge eller Siidetust, 

 Gymnetrus eller Reyalecus^ er der kun en eneste Gang, nemlig 

 i 1852, fra Færø, tilsendt iMuseet et Exemplar og det i en 

 meget maadelig Forfatning, uden Hoved, med kun Rudimenter af 

 Finnerne og skaaret eller brudt i 3 Stykker. Heldigvis fik Museet 

 senere en Tegning afDyret^), som var udført, førend det led al denne 

 Overlast, medens det endnu var saa godt som ubeskadiget. Da 

 der endnu hersker saa megen Usikkerhed med Hensyn til Regalecus- 

 Arlerne og særligt med Hensyn til de nordiske, af hvilke der 

 har været opstillet ikke mindre end 3 , har selv dette Exemplar 

 og de om dette foreliggende Oplysninger sin Betydning til 

 Kundskab om Slægtens og Artens Bygning og til Drøftelse af 

 Arts-Identiteten eller Arts-Forskjelligheden af de Exemplarer, som 

 Tid efter anden ere indstraudede ved norsk eller engelsk Kyst — 

 i alt, saa vidt det er bleven optegnet, omtrent 30 i c. 140Aar eller 

 et hvert fjerde eller femte Aar. Da jeg i min udførligere Af- 

 handling har drøftet disse Forhold fra forskjellige Sider, skal 

 jeg henvise dertil og her indskrænke mig til nogle korte An- 

 tydninger. Det færøske Exemplar var næsten I2V2 Fod langt, 

 dets største Hojde noget foran Gattet t Fod , Hovedets Længde 

 c. ^/4 Fod, Afstanden fra Hovedets Forende til Gattet knap 

 5 Fod eller -,5 af Totallængden. Bagenden eller Halespidsen 

 var skraat afstudset og finneløs. Bugfinnerne repræsenteredes af 

 to lange, næsten glasagtige Straaler, med rhombisk Gjennem- 

 snit, hvis Længde var efter Tegningen 3^/4 Fod eller c. ^/lo af 

 Totallængden. I den egentlige Rygfinne taltes 256 Straaler, 

 men umiddelbart foran denne sad der to høje og spidse Nakke- 

 finner, hvis samlede Straaletal ikke kan angives nøjagtigt (11 synes 

 det, maaske nogle flere); medens Bugfinnestraalerne efter Teg- 

 ningen vare hindeagtigt udvidede i Spidsen, er dette ikke Til- 



>) Denne Tegning er gjengivet fotoxylografisk i min udførligere Afhandling 

 S. 209. 



