236 



Vædsken, idet Vædskeprismets brydende Vinkel bliver formindsket, 

 og denne Fejlkilde faar størst Betydning ved Vædsker, hvis Bryd- 

 ningsforhold ikke er meget forskjelligt fra Glassets; er Prismet 

 fyldt med Luft, har den slet ingen Betydning. Denne Fejlkilde 

 vilde let kunne eftervises ved at iagttage Spejlbilledet af KoUi- 

 matorspalten i Biprismets Sideflader under Forsøget, da det 

 derved maatte blive utydeligt. Men paa Grund af den Alaade, 

 hvorpaa Biprismet er indfattet, lod denne Prøve sig ikke anstille. 

 I det foregaaende antoges Biprismet at være bevægeligt, 

 saaledes at enten den ene eller den anden Halvdel af det kunde 

 bringes foran Midten af Kikkertens Objektiv. Lader man deri- 

 mod Biprismet staa fast og afblænder enten det ene eller del 

 andet af de frembragte Spektre, vil man ogsaa faa Afvigelsen a 

 bestemt, kun vil den ikke i dette Tilfælde være proportionel 

 med ?^o — n, undtagen naar Objektivets Brændvidde var nøj- 

 agtig den samme for alle Farver, hvilket, som vi have seet, 

 langtfra er Tilfældet. 



Lad EE være den Straalekegle, som falder paa Biprismet 

 BB^ M^OM^ Objektivet og A det Punkt, i hvilket Objektivet 



vilde samle Straa- 

 1erne EE^ naa 

 Biprismet bort- 

 toges. Paa Grund 

 af Brydningen i 

 Biprismet ville 

 Straalerne samles 

 i to Punkter A.^ 

 og A,, , og man 

 har A^A^=a.OA. Men udføres Mikrometermaalingerne i 

 Planet C^C^ parallelt med A^A.,^ vil man i Stedet for Punkterne 

 eller rettere Linierne A^ og A.^ se Linierne eller Fladerne 

 B^D^ og B^D^. Man maa da maale Afstanden C, C^ , hvor 

 C'i og Cg ere Midtpunkterne af B^D, og B^D.,. Tænkes 

 Linierne A^C^ og A^C.^ forlængede til Objektivet, ville de træffe 



Fis. 7. 



E B 



