253 



varde fiillståndigt betydelseslosa och forklaras, så vidt de ej passa 

 på våteforeningarna, såsom beroende på syrets formåga att som 

 2-atomigt binda sig sjelf. Svafvelsyrligheten har till samman- 

 såttningen ingenting gemensamt med den eljest så analoga kol- 

 syran eller foreningen af 1 atom kol med 2 atomer syre. Såsom 

 innehållande en dubbelatom syre, kunde dess formel skrifvas 

 SO (med dubbelstreck ofver O), således eget nog i fullkomlig 

 motsvarighet med Berzelii felaktiga uppfattning af våtesvaflan 

 efter det forkortade uttrycket HS (med dubbelstreck ofver H 

 for att ange våtets dubbelatom). Eller med lemnande af det 

 gamla beteckningssåttet, och så mycket snarare, som det knappt 

 skulle råcka till for att uttrycka åfven tripel- och qvadrupel- 

 atomen syre, som t. ex. i svafvelsyreanhydriden SO^ och i ofver- 

 klorsyran HO^Cl maste antagas; man kunde, såsom man nu 

 skrifver, på samma sått utmårka det Berzeliska svafvelvåtet och 



den moderna svafvelbioxiden med formlerna: o i och o ' . 



H O 



Val år den senare, såsom den forrå ej var och på sin lid ej 

 kunde vara , en fuUt medveten , verklig strukturformel. Tanke- 

 gangen år dock i grunden den samma. I båda fallen, om också 

 i diametralt motsatta riktningar och på i någon mån olika sått, 

 har lemnats en gård åt den alllfor ensidigt faltade eqvivalensen 

 med ettdera af de båda grundelementen. 



Antagas deremot åfven de anforda syreforeningarna såsom 



typiska, på grund deraf att de samtliga aro syror, regelbundet 



1 

 verksamma med radikaler af beståmd måttningskapacitet (NO, 



yO\ so, S0-\ Cl, CIO, C10\ ClO^), så år lika naturligt, 

 att måttningsvårdet for qvåfvet år såvål 3 som 5, for svaflet 2, 

 i, 6, for kloren 1, 3, 5 och 7. 



Då vi på detta sått råkna de anforda sura oxiderna såsom 

 normerandc for af dem hårledda åmnen, hafva vi, i det hela 

 taget, endast med ledning af Kolbe's, Frankland's och andras 

 forsok våsentligen utvidgat och ytterligare tillgodogjort den af 



