257 



sådan forklaring vid fasthåliande af qvafvets ovillkorliga 3-vår- 

 dighet år en gang for alla omojlig. 



I forbigående sagdt, hade dessa foreningar for mig ett 

 sårskildt intresse deri, alt de lemnade ett af de mårkligare 

 exemplen på dessa Berzeliska kopplingsformier, hvilkas grund- 

 iåggande betydelse såsom banbrytare for den moderna struktur- 

 kemien man så ofta an i dag envisas att forbise, deri'or att 

 Gerhardt tidigare begagnade namnet koppling, ehurii utan att 

 som Berzelius dermed beteckna ett beståmdt kemiskt begrepp 

 eller, såsom han, skarpt sårskilja del kemiskt verksamma (i 

 detta fall ammonium) ocli den overksamma kopplingen , hvar- 

 forutan enhvar s. k. kopplingsformel blef temligen meningslos. 

 Att vi nu veta, att koppUngen beror på flervårdiga elementers 

 inbordes bindning til ett gemensamt verkande helt, hindrar ej, 

 att Berzelii kopplingsteori for sin tid kom sanningen så nåra, 

 som då vid råknandel efter eqvivalentvigter ånnu var mOjligt. 



Sårskildt utmårkta for sin beståndighet åro af de tidigare 

 bekanta metallammoniakforeningarna platina- och kobalticum- 

 baserna, de forrå med 2 elier 4, de senare med vanligen 10 

 eller 12 NH'^. 



Vi antaga dem uppkomma t. ex. af metallkloriden , i det 1 

 eller i vanliga fall 2 och, som det synes, hogst 3 molekuler 

 ammoniak intråda emellan metall och klor, och erhålla exempel- 

 vis formlerna: 



^NHKCl Cl NH\Cl 



NH\Cl Nn\NH\a NH\NH\Cl 



och Ji NH\NH\NH\ Cl J^ NH\NH\NH'^. Cl 



" V//3 Nm Cl ""^H'-^'ft'-^HKCl ""NH^mP.NHKCl 

 P^\.r'\.'^, NH\NH\Cl ym.NH-'Cl 



NB^NH^Cl 



Cl NH^Cl 



Platinabaserna med deras talrika vid en sådan uppfattning 

 lått forklarliga artforåndringar åro forelrådesvis studerade af 

 Cleve. Till kånnedomen af de ej minst mårkliga baserna af 



