24 



kan man ikke nægte, at den nye Opfattelse er en Del simplere 

 end den ældre. Vi kunde da sammenligne et opvarmet Legeme 

 med en Klangplade, der er sat i Svingning paa en bestemt 

 Maade. Forøges de enkelte Punkters Udsving i samme Forhold, 

 saa have vi det, der svarer til en Opvarmning af et Legeme. 

 Der er den Forskjel, at Rlangpladen kan ophøre at svinge paa 

 Grund af indre Gnidning, medens Varmen kun kan forsvinde 

 ved at gaa over paa andre Legemer. Ligesom Pladen mister 

 Bevægelse ved at sætte Luften i Svingninger, mister et Legeme 

 Varme ved at udsende Varmestraaler. 



Det fremgaar af alt dette, at et Legeme udstraaler en Varme- 

 mængde i Tidsenheden, som i hvert Fald for lavere Varmegrader 



sættes lig 



F= 56(273 + ^)% (1) 



hvor e er uafhængig af Varmegraden, men afhængig af Over- 

 fladens Natur. Vil man have den Varmemængde, hvis Bølge- 

 bredde ligger mellem Værdierne ?. og X-\-dk^ bliver Udtrykket 



derfor 



dV = s£(273 + T)'dX, (2) 



-Si 



hvoraf e = \edÅ. 



Størrelsen s afhænger kun af Bølgebredden og Overfladens 

 Natur. 



Vi skulle dernæst betragte Indsugningsevnen nøjere. For 

 en Flade, der er sværtet med Kønrøg kan man, naar Laget er til- 

 strækkelig tykt, betragte Indsugningsevnen som lig 1 , og dette 

 gjælder lige saa vel for mørke som for lyse Varmestraaler, lige saa 

 vel for lave som for høje Varmegrader. Den er altsaa konstant 

 for dette Legeme. For mange andre Legemer synes den at 

 være uafhængig af Varmegraden, hvilket allerede viser sig ved, 

 at deres Farve ikke forandres kjendelig ved Opvarmning. Lecher 

 har vist det for Platinets Vedkommende ved photometriske Maa- 

 linger, og jeg er derfor i det følgende gaaet ud fra det samme 

 for Sølvets Vedkommende. Derimod afliænger Indsugningsevnen 



