69 



dels saadant, at det ved klare Beviser bringes til fuld Over- 

 ensstemmelse med Koranen, dels et saadant, hvor denne Har- 

 moni forbliver en kommensurabel Mulighed for den menneskelige 

 Tanke, d. e. vi nødes til at lade det staa hen som noget, der 

 af os hverken kan bekræftes eller forkastes. 



1| Vi ville her til Oplysning af hans Anskuelse om Guds 

 Forhold til Universet anføre Indholdet af hans Udvikling om de 

 enkelte og sammensatte Legemers Kræfter. «Der findes ", siger 

 han^), "Kræfter, som vi benævne med Fællesnavnet iVa^Mr- baade 

 hos de enkelte og sammensatte Legemer, f. Ex. Ildens Natur 

 at brænde alt, hvad der er modtageligt for Forbrænding, Kraften 

 hos Lægemidlet til at helbrede visse Sygdomme. Baade i det 

 ene og det andet Exempel er det kun Tegn paa fuldstændig 

 Uvidenhed at undersøge nærmere Grunden, hvorfor disse Kræfter 

 ere tilstede netop hos disse Legemer i deres Forhold til andre 

 Legemer. Spørge vi nemlig om ^^causa agens»^ komme vi ikke 

 videre end at svare, at disse Kræfter ere saaledes fordelte; af 

 hvem? af Gud. Spørge vi igjen, hvorfor de andre Legemer 

 netop paavirkes saaledes, erholde vi ogsaa det samme Svar, 

 fordi den naturlige Disposition findes hos dem. Spørge vi igjen 

 om Formaalet, da bliver igjen Svaret, at dette er bestemt af den 

 guddommelige Visdom. For at tage et andet Exempel: Hvorfor 

 tiltrækker Magneten Jernet? Her lader man sig ofte ikke nøje 

 med Svaret: fordi denne Kraft engang er tilstede, og fordi dens 

 Tilstedeværelse er afhængig af den guddommelige Villie, men 

 man udfinder alle Slags Grunde og forvirrede Anskuelser. I 

 Almindelighed undrer man sig over det usædvanlige, medens 

 det ligesaa forunderlige-, man har dagligen for Øjne, aldeles 

 ikke sætter En i Bevægelse, f. Ex. Dyrets Ernæring, Væxt og 

 Artens Bevarelse. De saakaldte Filosofer finde da ofte paa den 

 Udvej at benegte alt, hvad der gaar over deres Evne til at 



>) s. p. 34 i Konstantin. Udgaven nederst: af Afh : -de himmelske Lege- 

 mer • [al-adjråni-ul-dlatoiat). 



