72 



sig og udtrykkes ved forskjellige Navne. Et Budskab (Risålet) 

 benævnes en Aabenbaring, der gaar ud paa at ordne Forvirring 

 i Verdensforhold ved Viden og Styrelse, og guddommeligt Sende- 

 bud den Person, hvem denne Aabenbaring er betroet^). Idet 

 Islam holder med den yderste logiske Konsekvents paa Guds 

 absolute Enhed, se vi det peripatetiske Gudsbegreb som en Art 

 Grundlag for Avicenna's Opfattelse ved alle Slags filosofiske 

 Deduktioner afpasset efter hint religiøse. Gud bliver det evige 

 og uforanderlige Væsen, omfattende i sig alle reale Muligheder, 

 og for os bestemmelsesløsl; fra dette er hele Universet dels 

 umiddelbart, dels middelbart udsprunget som en Kjærligheds- 

 gjerning, og den hele materielle og aandelige Bevægelse o: 

 Sfærernes Rotation og den menneskelige Tanke, er kun et Ud- 

 tryk for den evige og aldrig tiyredsstillede Længsel efter dette 

 Nødvendighedens Urprincip. Idet Maalet er uopnaaeligt, er 

 denne Bevægelse evig; tænkte vi os den kun et Øjeblik standset, 

 vilde dermed tillige Universel falde tilbage til sit Udgangspunkt, 

 for derpaa at fremstaa i et fornyet Kjærlighedsforhold, en Lære, 

 som Avicenna imidlertid neppe vover at berøre. I denne Verdens- 

 orden falder det hele af dette evige og uforanderlige Urprincip 

 fremsprungne i 3 Hovedgrupper^): de rene og ublandede, evige 

 Intelligentsers Verden^ hvis Tal angives til 10; Sjælenes ogsaa 

 benævnte de aktive Engles og endelig Naturens Verden , under- 

 given Sjælenes Styrelse. Denne Naturens Verden er enten en- 

 kelt og usammensat eller sammensat af Elementer, hvilket sidste 

 gjælder om vor sublunariske Verden. Materien er forgængelig 

 kun med den Forskjel, at den usammensatte vil engang for- 

 svinde, den af Elementer sammensatte er underkastet Opløsningens 

 og Reproduktionens Lov. Fra Intelligentsernes Verden udgaar 

 Bevægelsen efter sin almindelige Lov til Sjælenes Verden, fra 

 denne igjen de partikulære Bevægelser, der virke paa Materien 



Cfr. pag. 84 inf. — 85. 



S. Afh. Newruziah pag. 93—94. Const. Udg. 



