79 



til en I-Ethik"^). I den første af disse siger Avicenna om sig 

 selv, at "han har indgaaet Pagt med Gud, hvorved han har for- 

 pligtet sig til at lutre sin Sjæl efter det Maal af Kraft, der er 

 den givet; dette i den Hensigt at bringe dens virtuelle Kraft til 

 Virkelighed, dermed danne den til en Intelligentsens Verden, 

 hvori Formen er dragen bort fra Materien, og fremme dens 

 Fuldkommenhed ved Videnskab og Visdom«, — i den sidste 

 udtrykker han sig saaledes: «Den, som gjør sig Umag for sin 

 Sjæl, som lader sig det være magtpaaliggende at erkjende dens 

 medfødte Fortrin og Maaden at udvikle disse, for derved at 

 rense sin Sjæl, samt at erkjende dens Mangler for at vogte sig 

 for dem; den, som stræber efter at lede sin Sjæl ad den mest 

 passendcVej til al opfylde sin menneskelige Forpligtelse at naa 

 hen til en Fuldkommenhed, der bereder hans Lyksalighed hin- 

 sides, for ham er det en Pligt at fuldkommengjøre sin Speku- 

 laiionsevne ved de enkelte Videnskaber og sin Handleevne ved 

 Udviklingen af de enkelte Dyder, hvis fælles Grundlag ere de 4: 

 Afholdenhed, Tapperhed, Visdom og Retfærdighed, og af hvilke 

 hver enkelt svarer til en medfødt Sjælens Kraft». — Idet vi se 

 af disse 3 Steder, at Avicenna holder paa Sjælens Fuldkommen- 

 gjørelse ad theoretisk og praktisk Vej , skulle vi først nærmere 

 udvikle det hele theoretiske System, der efter Avicenna omfat- 

 tede de enkelte Middelalderens Videnskaber under et eneste 

 Totalbegreb F'ilbsofi, Theologi eller den højeste Videnskab. — 

 Visdom (Filosofi) omfatter en theoretisk spekulativ og praktisk 

 Del: den spekulative Del har til Opgave at erhverve fast Over- 

 bevisning om det af Tilværelsen, der ikke staar i Forbindelse 

 med Handling; dens Formaal er kun den bestemte Anskuelse, 

 f. Ex. Videnskaben om Guds Enhed, om Formen o. 1. Den prak- 

 tiske Del har ikke udelukkende den faste Overbevisning til For- 

 maal, skjøndt den undertiden kan stræbe efter en riglig An- 

 skuelse om det, der staar i Forbindelse med Menneskets moralske 



•) s. Konstant. Udg./!-Z-a /id og /» Umi-l-akhlåqi p. 99 og p. 107. 



