90 



højeste Aandeverden. Denne omfatter nemlig i sin Almindelig- 

 hed Totalbegrebet af den hele Verdensorden og virker paa 

 Sjælene, der styre de himmelske Legemer, ligesom disse igjen 

 paa de jordiske Væsner og disses Udvikling gjennem de men- 

 neskelige Tidsforhold og Begivenheder. Den hele Bevægelse 

 har til Formaal det godes Realisation; hvor denne bliver standset, 

 have vi det onde (o: den af Formen ikke gjennemtrængte Ma- 

 terie), der imidlertid kun faar temporær Betydning som et Mo- 

 ment, der skal overvindes. Idet der findes et bestemt Forhold 

 mellem den fysiske og moralske Verdensorden^), udspringe denne 

 Verdens Begivenheder af tre Hovedfaktorer: Naturen, den menne- 

 skelige Villie og Tilfældet^ der alle hvile i det højeste Princip 

 eller Gud under Begrebet Styrelse. Ved Sammenstødet i Verden 

 af disse tre realiseres den menneskelige Skjæbne, hvis Forudsigelse, 

 hvor ofte det modsalte end paastaas f. Ex. af Astrologer, er 

 umulig. Idet Mennesket er bestemt til at udvikles i store, 

 civiliserede Samfund, hvorimod sondrede Foreninger altid staa 

 langt tilbage i Forhold til disse, er en bestemt Norm aldeles 

 nødvendig for en saadan Udvikling; denne Norm forudsætter 

 altsaa en Lovgiver og Begrunder, der sætler sig i bestemt For- 

 hold til sin Tid; en saadan have vi da i Profeten. Med den 

 almindelige menneskelige Natur kan han forene visse Ejendom- 

 meligheder, der sætte ham istand til at udføre overordentlige 

 Handlinger, der da bekræfte hans guddommelige Inspiration. 

 Hans Kald er imidlertid at lære de evige Sandheder i deres ab- 

 strakte Almindelighed^ saa at de blive let forstaaelige for den 

 store Mængde, uden at indlade sig paa nogensomhelst filosofisk 

 Fremstilling; i det højeste kan han bruge en eller anden meta- 

 forisk Antydning, hvis sande Forklaring er forbeholdt Fremtidens 

 særligen begavede-). Hans Hovedopgave er ved visse ydre 

 Midler at fremkalde bestandig hos Mennesket Erindringen om 



^) Behandlet i det omtalte, mig endnu ubekjendte Skrift »Kit. ul-birr wal-itsm« 



»om det Gode og Forbrydelsen«. 

 ^) Smign. i det foreg. p. 71, 73 flg., 83. 



