99 



Egilsson forbinder gram med ormibekks (Lex. Poet. 627b): 

 «ormbekks gramr rex aiiri, possessor auri, vir liberalis". 

 Gramr er Navn paa en Konge; ormbekkr, m., Slangebænk, 

 Slangeleje, Guld; ormbekks gramr, Guldets Konge, er næppe 

 rigligt, i det mindste en meget usædvanlig iMandskjending. Hvis 

 man sætter Gaut (Akkusativ af Gautr, et af Odins Navne) i 

 Stedet for gram, faar man en sædvanlig Mandskjending. Der- 

 som man forbinder songs med klerkr, bliver Ordfølgen: 

 Hugdyggrhringahreytirnambyggjastofu. Einn songs 

 klerkr var til orku meå JDekkum ormbekks Gaut. 



Side 173,3—6: 



Arngrimr: Så er lastauOguiii leysti 



l}5 , en dj oflar f ly6u. 

 Å9r var i eymd en aiidiiar 

 allr heinir ok kyn beima. 



Verbet leysa styrer ikke Dativ, men Akkusativ. Lastau5- 

 gmn kan altsaa ikke være rigtigt. Det maa rettes til lastau5- 

 gau. Ordene en aii5iiar forstaar jeg ikke. I Stedet derfor kan 

 have staael: ok iiaiidiiiii, hvilket i det mindste giver en antagelig 

 Mening. 



Side 174,20—24: 



Arngrimr: Ly år vann bys kup bli5an 



b 1 i l) r kali aiidi s 1 5 a n 

 sætu bois til bota. 

 IJot fen gu l)cir skjota. 



For k al hindi bor læses kallaOaii, at vinna kallaOan er 

 = at kalla. Jvfr. Lex. Poet. 885a 3^, hvor flere Exempler paa 

 tienne Sprogbrug anføres. Ordfølgen: Bli5r lyOr vann si5an 

 kallat^an bliOan byskup til bota sætu bols. f)eir fengu 

 skj ota bot. 



Overs, ovor il. K. 1). ViJensk. Selsk. Forh. 188c. 7 



