121 



Vægtfylde, men end mere af dets Vægtforandring og øvrige 

 Forhold ved Udsættelse for Luften. 



Vægtfylden er nemlig lavere, end den maatte være, dersom 

 Bundfaldet kun var en Blanding af Kvægsølv og Kvægsølvtveilte. 

 Da de ældre Bestemmelser, som haves af den, afvige temmelig 

 meget fra hinanden (s. S. 112), har jeg selv bestemt den og til- 

 med for det friske Bundfald, som altsaa ikke ved Tørring o. s. v. 

 havde lidt nogen videregaaende Sønderdeling. Fremgangsmaadcn 

 derved bestod i, al jeg kom en rigelig, men vilkaarlig Mængde 

 (omtr. 10 Grm.) af det blot udvaskede Bundfald i en saadan 

 Flaske, som bruges til Vægtfyldebestemmelser, fyldte op med 

 Vand og vejede, bragte derpaa Bundfaldet over i en vejet Skaa! 

 og indtørrede det i luftfortyndet Rum over Svovlsyre til konstant 



den, naar den bevæges* ligesom med den oprindelige; den bliver mat, 

 sort, tungt rullende o. s. v., og alt dette kan gjentages mange (iange, 

 inden Kuglen forholder sis som almindeligt Kvægsølv. Ret paafaldende 

 er ogsaa den Lethed, hvormed den blanke Kugle atter kan glide eller 

 smutte ind under det sorte Dække og derved faa det forrige Udseende o. s.v. 

 — Det sorte Pulver, som saaledes afsætter sig, er en Blanding af Kvæg- 

 sølv og Kvægsølvtveilte og bliver gult ved Henliggen, idet Kvægsolvut 

 enten fordamper eller omsider samler sig. 



Hvad Maaden angaar, hvorpaa en saa betydelig .Mængde Kvægsølville 

 kan indeholdes i Kvægsølvel (sikken mange Gange mere end hvad andre 

 lejlighedsvis have bemærket, f. Ex. Mohr ved Fremstillingen af Kvægsølv 

 ved Ophedning af rødt Kvægsølvilte; Cmelin, Handbuch der Chemie, 

 Bd. 3, S. 740), da maa Forestillingen om, at det skulde være opløst deri, 

 opgives overfor den Kjendsgjerning , at det blot ved Bevægelse og lidt 

 efter lidt afsætter sig, og man maa derfor antage, at det blot er fordelt 

 deri, paa lignende Maade som andre pulverformige Legemer kunne være 

 opslemmede i andre Vædsker. Men derved møder man atter et ret paa- 

 faldende Forhold, nemlig, at Iltet ikke frivilligt skiller sig fra Kvægsølvet, 

 naar Blandingen staar roligt hen; selv efter mange .Maaneder kan den 

 ved Tryk give blanke Kugler, som blive matte, sorte, tungt rullende o. s.v., 

 saasnart de bevæges. Jeg kan kun forklare det ved, at den indre Be- 

 vægelighed i Kvægsølvet maa være meget ringe, og Forskjellen imellem 

 Kvægsølvets og iltets Vægtfylder for lille til, at det sidstes Smaadele 

 ligefrem kunne skyde det førstes tilside. 



Ogsaa Kvægsølvtvejodid, eller rettere -forjodid, kan give en saadan 

 blød, salveagtig og blank Blanding med Kvægsølv. Sammenriver man 

 dem nemlig efter Vægtforholdet 454:200, faar man, som bekjendt, For- 

 jodidet, men ved Tilsætning af mere Kvægsølv og vedholdende Udiivning 



Ovorsi^ over d. K. D. Vidensk. Selsk. Forhandl. 1883. 9 



