Ara Pacis Augustæ. 39 
wångler har genkendt i Relieffer i Minchen og Paris". Det 
synes, som- om vi have to Kopier eller Bearbejdelser af et 
forsvundet Kunstværk, af hvilke dog i det mindste den ene 
tildels maa kaldes en Omarbejdelse. 
Sammenligne vi nemlig de to Relieffer, viser det sig, at 
Hovedbilledet er saa godt som ganske det samme. Der er 
kun den Forskel, at påa det karthagiske er den Jord, hvorpaa 
Gudinden sidder, angivet paa en ejendommelig Maade, ved 
horizontale Striber, og at vi der savne de Blomster, der vokse 
frem i Baggrunden paa det romerske. Det.er i Sidebillederne, 
at Forskellen træder frem. Emnet synes det samme, men det 
er udført paa en ganske forskellig Maade. Ligheden indskrænker 
sig til .den nederste Halvdel. Det. der er fælles for begge 
Kunstværker, maa naturligvis tilhøre Originalen, medens Af- 
vigelserne skyldes Bearbejderen. Spørges der nu, hvem af de 
to der har holdt sig nærmest til Forbilledet, maa Svaret efter 
det ovfr. udviklede blive Karthageren. I Feltet til højre har 
han i Stedet for den spædlemmede Yngling, der sidder paa 
Søuhyret, en kraftig Mand, der farer hen igennem Havet om- 
givet af Hajer og Delfiner, aabenbart en Havgud. Det er 
Havet, der fremstilles ligesom paa Alterrelieffet, men mindre 
spagfærdigt. I Feltet til venstre er ogsaa den nederste Del af 
Billedet det samme paa begge Steder. Ogsaa paa det kar- 
thagiske Relief se vi Floden med de frodige Vandplanter og 
Krukken, hvorfra den vælder ud; men dertil kommer endnu 
en Slange, en. Frø og en Sumpfugl, hvis Navn jeg ikke vover 
at angive, Og ovenover Vandet finde vi ingen Svane, men et 
ejendommeligt Lag, hvis skraa, uregelmæssig bøjede Linier ere 
ganske forskellige fra de horizontale Striber i Midtbilledet. 
Man har gættet paa at det skulde være Skyer. Jeg vil snarere 
med Petersen tro, at det er en knudret Bjergskrænt, hvorimod 
det midterste Felt viser os det flade Pløjeland. Ligesom Gæa 
" Se Intermezzi (1896). Bogen er anmeldt af mig i Nordisk Tidsskrift 
for Filologi V S. 133. 
19 3= 
