104 N. V. Ussing. 
Raerne var saaledes ikke isfrit under den sidste store Ned- 
isning, og BRrRøGGER antyder kort, at han er tilbøjelig til at 
formode det samme for Vendsyssels Vedkommende trods de 
modsatte Angivelser hos danske Geologer ”. 
Det maa saaledes anses for godtgjort gennem talrige ind- 
gaaende Undersøgelser, at en ,baltisk Istidf€ med den paa 
Fig. 1 (Side 101) angivne Udbredelse af Indlandsisen slet ikke 
har eksisteret. Det er da et mærkeligt Forhold, at Hypotesens 
Sandsynlighed desuagtet vedblivende hævdes fra flere Sider. 
DE Geer's Istunge-Hypotese er i sin Helhed optaget af en 
Autoritet som J. GEkiE ?, ja vi finder den vedblivende benyttet 
i de allerfleste Landes geologiske Lærebøger , Selv Mod- 
standere af Hypotesen tillægger den Gyldighed for Jyllands 
Vedkommende, paa hvilket Punkt nemlig hidtil imgen Mod- 
sigelser er fremkomne”. 
Disse Forhold staar i nøje Forbindelse med hinanden. 
Medens DE Gexr's Hypotese giver et samlet og anskueligt 
Billede af formentlige Istidsforhold, har de nyere Undersøgelser 
hidtil ikke kunnet finde et saadant Fællesudtryk, og Forhin- 
dringen ligger i Jylland, hvor Undersøgelserne paa dette Punkt 
ikke har fulgt den almindelige Udvikling, men hvor man uden 
Undersøgelse efterhaanden har vænnet sig til at betragte 
Hypotesens svageste Del som en Slags Kendsgerning. Derfor 
1 W.C. BrøGGer, Om de senglaciale og postglaciale nivåforandringer i 
Kristianiafeltet. Norges geol. Unders. Nr. 31, 1900—1901, pp. 4 og 81 (Noten). 
2 J. Geikie, On the Glacial Succession in Europe. Trans. Roy. Soc. 
Edinburgh 1892, Vol. 37, p. 127. — Samme, The Great Ice Age, 3. Udg., 
London 1894, — Samme, Journal of Geology Bd. 3, 1895, p. 241og Bd. 5, 
1897, p. 325. 
3 Saaledes i den nyeste Tid i E. Kayser, Lehrbuch der Geologie, II. Teil, 
2, Udg., Stuttgart 1902 og K. O. BjørLyKkkE, Lærebog i Geologi, Kristiania 
1902. 
4 Se f. Eks. E. Gewimz, Ueber die Einheitlichkeit der quartåren Eiszeit 
(1902). Neues Jahrb. f. Min. etc., Beil. Bd. 16, 1903, p. 69. 
6 
