114 N.V; Ussine: 
II. Israndens Hovedopholdslinie i Jylland. 
Der er som bekendt forskellige Veje, ad hvilke man har 
søgt Kundskab om Israndens Beliggenhed i Nordeuropa 
under de Hovedafsnit af Istiden, som fulgte efter Indlands- 
isens maksimale Udbredelse. Man har saaledes forsøgt — 
men saavidt jeg véd, hidtil kun med meget mangelfuldt Re- 
sultat — i dette Øjemed at benytte Grænselinierne for for- 
skellige Slags løse Blokkes Udbredelsesomraader. Væsentlige 
Isrand-Fænomener er derimod Endemorænerne, Moræneland- 
skabet og Hedesletterne; Paavisningen af Mærker efter de ved 
Isranden afdæmmede Floder og Søer fuldstændiggør Bevis- 
rækken. For Kendskabet til Israndens Opholdslinier i Nord- 
tyskland dannede især Opdagelsen af smukt udviklede Ende- 
morænevolde Udgangspunktet, og Paavisningen af de øvrige 
Fænomener fulgte efter. Imidlertid har Erfaringen lært, at 
Endemorænerne langs Fladlandets Indlandsis kun sjælden 
er saa typisk udviklede som i Bjærgegnene (hvor til Gengæld 
det typiske Morænelandskab mangler): de har utallige Afbry- 
delser og er yderst forskelligartede (Volde af Morænegrus, Sten- 
pakninger, Stenbesaaning paa Jordoverfladen, Vølde af lagdelt 
Materiale o.s.v). Endvidere plejer de enkelte Endemorænerygge 
at ordne sig, ikke efter lange rette Linier, men i Buer eller 
Halvcirkler og ofte i flere Systemer indenfor hinanden, sva- 
rende til sukcessive Opholdslinier, der ikke altid er lette at 
holde ude fra hinanden; og endelig maa det a priori formodes, 
at Endemorænefænomener er hyppige i alle Landsdele, og at 
mange Endemorænefænomener ikke med Nødvendighed forud- 
sætter en længere Tids Stagnation af Isranden. 
Derfor forekom det mig betænkeligt netop ved denne 
Lejlighed at at benytte en Opsøgning af Endemoræner som 
Udgangspunkt. Det er nemlig aabenbart, at der kræves den 
største Forsigtighed, naar man vil søge at fastsætte det nord- 
tyske" (baltiske) Endemorænestrøgs Forløb gennem Jylland ; 
16 
