Om Jyllands Hedesletter og Teorierne for deres Dannelse. 193 
ligger tykkest i Øst, hvor Sletten grænser til det midtjydske 
Bakkeparti, og at det gradvis udtyndes mod Vest; at der op 
gennem Hedesletterne og op over deres Vestrand rager 
»Bakkeøer”" af ældre Oprindelse og med vekslende Jordbunds- 
beskaffenhed.  Darcas' Oversigtskort og Tværsnit illustrerer 
Bakkeøernes og Jordlagenes Fordeling paa fortrinlig Maade; 
paa hans Arbejder hviler alle senere Fremstillinger af Hede- 
sletternes Geologi og Geografi. 
De hidtidige Forestillinger om Overfladeforholdene sammen- 
fattes af JomnstruP i nøje Tilslutning til Daraas paa følgende 
Maade?: 
»Hedesletterne ere ikke virkelig vandrette Flader, men 
Skraaplaner med overordentlig ringe Heldning fra det Indre 
af Halvøen mod Nord, Nordvest og Vest. Deres Højde over 
Havet er forholdsvis temmelig betydelig, hvor de nærme sig 
Foden af det store bakkede Parti af Rullestenssand, omtrent 
200 Fod, og de store brede Hedesletter have herfra et Fald 
af omtrent 1 Fod paa 1000 Fod henimod fjernere Indsnev- 
ringer mellem de bakkeformige Partier, der omgive dem, og 
hvorigennem ogsaa Nutidens Vandløb have banet sig Vej paa 
deres Vandring til Havet€. 
En saadan Oversigt har sin utvivlsomme Berettigelse; den 
karakteriserer, hvad man kan kalde de store Hovedtræk i 
geografisk Henseende. Men i geologisk Henseende har den 
væsentlige Mangler.  Hedesletterne er ikke nøjagtige Skraa- 
planer; i deres Bygning indgaar som Hovedled et Antal flade 
Kegleudsnit med veludprægede Toppunkter. == Hældningen 
varierer paa bestemt Maade indenfor hver enkelt Hedeslette, 
og de forskellige Strækninger hælder ikke alle mod N., NV. 
og V., men nogle hælder mod SV.og S. Og endelig: Sletterne 
ligger ikke overalt ved Foden af det store bakkede Rullestens- 
sandparti, men paa enkelte Strækninger hæver de sig op over 
dette. I disse tilsyneladende smaa Afvigelser fra den gældende 
1 Danm. Statistik Bd. I, 1882, p. 68. 
25 9 
