126 N. V. Ussing. 
er tilstrækkelig roligt og dybt, men de undersøiske Dele af 
Deltakeglerne faar mangfoldige Gange saa stejl en Hældning 
(252—409). 
Overfladeformen beviser derfor, at Hedesletternes Aflejrings- 
kegler er supramarine og dannede af detritusfyldte Floder 
eller Bække, som strømmede rask, indtil de naaede vedkom- 
mende Toppunkt, hvorfra de saa har bredt sig over Fladen. 
Strengt taget foreligger derfor aldrig noget egentligt Toppunkt, 
men en Udstrømningsegn eller -zone, hvorfra Aflejringen er 
udgaaet, og hvorfra den tiltager rask i Bredde. 
Aflejringskeglerne viser fremdeles, åt Sandtilførselen for 
den langt overvejende Dels Vedkommende har været koncen- 
treret paa nogle faa Steder (Toppunkterne). Heraf følger, at 
Hedesandet ikke stammer fra mange smaa Smeltevandsbække, 
som rislede ned ad Indlandsisens yderste, med Morænemate- 
riale dækkede Randparti (paa denne Maade er sandsynligvis 
en Del af det i mange Egne optrædende s. k. Dæksand op- 
staaet), men de skyldes forholdsvis faa og store, sandfyldte 
Floder. 
Betragter vi nærmere disse Aflejringskeglers Overflade, 
finder vi dem ligesom Keglerne foran Nutidens Vildbække fulde 
af lange, lave Rygge og Furer, som ofte er udprægede nok 
til at træde frem paa Maalebordsbladene: mange af dem 
kan følges adskillige Kilometer, og deres Retninger straaler ud 
fra Toppunktet, idet de følger Keglens Faldlinier. De viser 
os Aflejringsretningerne; Vandstrømmen har ikke bevæget sig 
over Keglen som en samlet Strøm i bestandig skiftende Slyng- 
ninger, saaledes som Tilfældet er i de egentlige Flodsletter, 
men den har opløst sig ligesom i et Straalebundt af Smaa- 
strømme, der i næsten rette Linmier løb ned ad Overfladen til 
de forskellige Sider. 
Karup Hedeslettes enkelte Bygningsdele er følgende: 
1. Sebstrup-Keglen har Toppunkt nær de store Stenop- 
hobninger ved Sebstrup (sydøstligst paa Kortet) i lidt over 
98 
