DIN 
ba 
GO 
Om Jyllands Hedesletter og Teorierne for deres Dannelse. 1: 
Toppunkter: kun Isen kan have hjulpet Floden op til den 
fornødne Højde. 
Det er da et nærliggende Spørgsmaal, om disse Floder 
har løbet i Dale paa Isen, eller om de ligesom de aasdannende 
Floder har løbet under Isen (under Tryk). At det sidste er 
det sandsynligste og i visse Tilfælde kan bevises, vides fra 
Amerika". Men naar ,Hedefloderne" har løbet under Isen, er 
den Mulighed ikke udelukket, at de har eroderet i Underlaget, 
allerede inden Isen smeltede bort fra det. En saadan sub- 
glacial Erosion synes nu virkelig at antydes af de smalle 
langstrakte" Søer og Sørækker (Hald Sø, Tjele Langsø (?), 
Silkeborg Søerne 0. s. v.), som netop ligger ud for Kegle-Top- 
punkterne. Nøjere Undersøgelser af Floderosionen i Moræne- 
landskabet er imidlertid nødvendige her. 
C. Hedeslettens Rand i Ombøjningen ved Dolle- 
rup. For den her udviklede Hypotese er det et Hovedpunkt, 
at Israndens vigtigste Opholdslinie i Jylland bøjer mod Vest 
og ikke mod Øst, som man har troet. Det forholder sig nu 
saaledes, at netop selve denne, af tvivlsomme teoretiske Grunde 
forkastede Ombøjning er saa tydelig angivet af Naturforholdene, 
som tænkes kan. Paa hele Strækningen fra Torning forbi 
Dollerup til det Punkt paa Alhedens Nordrand, som ligger ret 
Nord for Karup, grænser Hedesletten nemlig til et lavere 
liggende Morænelandskab. Højdeforskellen er paa Strækningen 
Torning—Dollerup dog kun nogle faa Meter; Toppene i Mo- 
rænelandskabet her naar derfor større Højde end Sletten. 
Grænselinien indeholder paa denne Strækning talrige, men 
langtfra sammenhængende Morænekuller og Rygge. Ved 
Dollerup gennembrydes Morænelandskabet af de vældige Ero- 
sionskløfter, som med et Fald af 69 m paa kun 2 km (altsaa 
gennemsnitlig omtrent 1 paa 30) gaar fra Hedefladens Top 
ned til den kun 9 m over Havet liggende Hald Sø. 
1 Se f. Eks. F. P. Guxciver, The Newtonville Sand-Plain. Journ. of 
Geology, Bd. 1, 1893, p. 803. 
