138 N. V. Ussing. 
Karup Dalsystemets Dannelsestid er derved begrænset til 
begge Sider: den er begyndt, efter at Hedeslettens Hoveddele 
var aflejrede (sandsynligvis er det netop Dalsystemets Udvik- 
ling, som har standset Aflejringen), og Hovedparten af Ero- 
sionsarbejdet maa allerede have været gjort, da Indlandsisens 
Rand trak sig saa langt tilbage, at Afløbet kunde finde Vej 
gennem Morænelandskabets store Dale til Limfjorden. Det 
hele interessante Dalsystem er derfor sandsynligvis bleven til 
i Løbet af kort Tid: i de endnu ubevoksede Sandflader kunde 
Erosionen udvikle sig rask. Plantevæksten, som snart efter 
bredte sit slidfaste Tæppe over Egnen, har bevaret de skarpe 
Erosionsformer, skønt de kun blev prægede i løst Sand. 
Hvad der foraarsagede Karup Dalsystemets Udvikling, 
fremgaar af, hvad ovenfor er udviklet. Thi vi har set, at 
Indlandsisens Rand under Hedeslettens Dannelse maa have 
opholdt sig i Egnen Nord for Hedesletten (Side 130 ff.); selv 
om man ser bort fra alle Erosionsfænomener, kan man næppe 
undgaa den Slutning, at Isranden maa have gaaet tværs over 
Hjelmhedelavningen. Gennem den har da intet Afløb mod 
Nord kunnet finde Sted, før Isen begyndte at smelte. bort: 
Isens Bortsmelten paa Hjelmhede gav Anledning til Karup 
Dalsystemets Udvikling. 
Men nu viser Terrasserne i Karup- og Hjortedalen, at 
baselevel (Erosionens Udgangsniveau) i Hjelmhede trinvis er 
sænket til det nuværende. Jeg indskrænker Betragtningen til 
den øverste (ældste) Terrasse, da denne har Hovedbetydningen 
for Forstaaelsen af Dannelseshistorien. 
Den øverste Terrasse i Dalsystemet (se Kortet) hår ved 
Dollerup en Højde af 67 m og ved Karup en Højde af 
530 m over Havet. Fra disse Punkter synker den ret jævnt 
ned gennem Hjortedal og Karup Dal; ved Sammenstødet 
mellem begge er Højden 35 m. Ved Hagebro er den dalet 
til 28 m, og videre mod Nord glider den ud i Hjelmhedes 
omtrent horizontale 20 m-Terrasse (Side 129). Der er saaledes 
40 
