938 W. JOHANNSEN. 
påa Grund af deres strængt mathematiske Iklædning og de 
særlige Forkundskaber, som Pearson forudsætter hos Læseren. 
Det indses dog let, at et dybere gaaende biologisk Studium 
af Arvelighedsforholdene ingenlunde kan føle sig tilfredsstillet 
af slige nærmest statistiske Undersøgelser. Thi et Samfund 
eller en Race er jo, biologisk set, paa ingen Maade altid 
nogen Enhed og behøver ingenlunde at være det, selv om 
der for hver enkelt Egenskabs Vedkommende er en gennem- 
snitlig, tilsyneladende ,typisk” Værdi, hvorom alle Individers 
Variationer gruppere sig paa den velbekendte, ved de ideale 
Variationskurver (den exponentielle Fejllovs Kurve) illustrerede 
Maade”. Et sligt Samfund kan — som det just her skal paa- 
vises — indeholde forskellige selvstændige Typer, der ikke 
umiddelbart vise sig ved Betragtning af Varitationskurver eller 
Tabeller”. 
Forinden man behandler et Samfund, burde man derfor 
analysere dette biologisk for at faa Klarhed over dets Ele- 
menter, a: de allerede existerende selvstændige Typer deri. 
Først derpaa kan man afgøre, om og hvorvidt en Behandling 
under Et overhovedet er berettiget. Det er i Virkeligheden 
en saadan Analyse af de givne Racer, som Louis LEVEQUE DE 
VirmoRin har haft for Øje, naar han, støttet til sine omfattende 
Erfarmger, opstiller sit ,Isolationsprincip”, eller, som det 
17 Med Hensyn til Variationskurverne og deres Konstruktion henvises 
til DAavenPorT's lille fortræffelige Vejledning ,Statistical methods with 
special reference to biological variations", New York 1899. Ogsaa i Dun- 
CKER'S ,Die Methode der Variationsstatistik", Leipzig 1899, vil man finde 
en Redegørelse for Variationskurvernes Forhold. Baade DAVENPORT og 
DunckeRrR støtter sig i høj Grad til PEarsoxn's Værker, og det gælder om 
dem begge, at de, for at forstaaes, kræve lidt større Fortrolighed med 
mathematiske Beregninger, end vi Biologer — som Forholdene nu engang 
ere — pleje at sidde inde med. — Den Behandling, som THIELE giver de 
beslægtede Problemer i sin Iagttagelseslære, København 1897, ligger 
desværre ganske over vor Horisont. 
? En Illustration — men ogsaa kun en Illustration — hertil findes i 
Pearson, Grammar of Science, S. 385, Fig. 26, hvor Talen er om Varia- 
tioner i Racen og hos Individet (pE VRriEs's ,partielle" Variation). 
4 
