940 W. JOHANNSEN. 
olika grad af vinterhårdighet”" ? — og man ser at der i denne 
Udtalelse er en fysiologisk Karakter medtaget. I Virkeligheden 
ere fysiologiske Karakterer vel lige saa vigtige til Sagens Be- 
lysning som morfologiske Karakterer; men det er ganske vist 
sædvanlig /ettest at kontrollere de morfologiske Karakterer, 
hvor der er Spørgsmaal om Konstans eller Foranderlighed. 
De fysiologiske Karakterers Vurdering forudsætter næsten altid 
særlige Undersøgelsesrækker, da deres Variabilitet er stor; 
men dette vedrører ikke Sagens Kærne. 
Saavidt jeg har kunnet følge Publikationerne fra Svalåf, 
samle Erfaringerne fra dette Sted sig stadig til den Anskuelse, 
at enhver selvstændig Form -Type er konstant, saaledes at 
forstaa, at selv et fortsat ensidigt Udvalg af Varianter zkke 
fører til nogen successiv Forskydning af Typen, men at nye 
Typer opstaa spontant, a: ved ,Mutation? efter DE VRrireEs's 
Udtryksmaade. Allerede i 1892 har Hz. Nusson klart og 
tydeligt udtalt denne Opfattelse”, der kan betragtes som 
Fundamentet for alt senere Arbejde paa Svalåf. Der siges paa 
det anførte Sted: 
»Men huru hafva då månne de måæirkliga kulturvåætraser 
uppstått, hvilka likt Squareheadhvetet, Emmavårhvetet, Chevalier- 
kornet, Tartariska plymhafren och många andra så betydligt 
och utpregladt fremstå vid sidan af och ofver samtliga sina 
samslæågtingar? Genom mångårigt strångt systematisk urval 
månne? Bestiimdt icke, af det enkla skålet att något dylikt i 
egentlig mening hittills ingenstædes eæisterat. (Genom korsning 
då? Måøjligt, men blott i några jemfårelsevis få och enstaka 
fall med bestæimdhet påvisadt. Nej, de hafva helt enkelt såsom 
produkter af våæternas førmåga af frivillig formføråndring, 
»Spontan variation%, eller på sin højd af tillfållig korsning 
! Sveriges Utsådesforenings Tidskrift. 1901. S. 155. 
2 Alminna Svenska Utsidesféreningens Tidsskrift. Årgång II, 1892. 
Heft 4, S. 131. 
6 
