Om Årvelighed i Samfund og i rene Linier. 961 
I andre 'Tilfælde, f. Ex. hos Linierne 4, F,G og N, er Af- 
vigelsen fra den theoretiske Kurve større, hvad Fig. 5 giver 
en Illustration til. Det paåagældende Antal Frø er ikke her 
bestemmende, jfr. Angivelserne ved Fig. 4 og 5. 
Ved slige Exempler viser det sig, at der ofte findes altfor 
mange Individer i den Klasse, der omfatter Gennemsnittet. 
LunwiG! har, saavidt jeg forstaar, haft lignende Kurver for 
Øje, naar han taler om ,hyperbinomiale" Kurver, og endog 
søger at forklare disse Variationskurver ved "Tilstedeværelse 
af ,Invarianter" , hvis større eller mindre Antal skulde hæve 
468; 
Fig.5. Vægtens Variation hos Limie G (533 Frø). 
Variationskurven mere eller mindre stærkt paa Midten, saa at 
de se ,bedre' ud end det normale. Det forekommer mig, at 
denne Opfattelse er i høj Grad søgt. I mit Materiale skyldes 
Kurvernes for høje Top ganske simpelt den Omstændighed, 
at der er forholdsvis mange Individer, der til een Side eller 
til begge Sider afvige altfor stærkt fra Gennemsnittet (jfr. Lmie G 
og Fig. 5). Selvfølgelig vil disse store Afvigelsers høje Kvadrat- 
tal bevirke en uforholdsmæssig Forstørrelse af Middelafvigelsen, 
hvorved de midterste Klassers Individantal synes for stort. 
7 LunwiG: Die pflanzlichen Variationscurven etc. (Botanisches Cen- 
tralblatt, Bd. 73,. 1898, S. 241 ff. Se særlig S. 294.) 
OT/ 
