986 W. JOHANNSEN. 
Saa vidt mit Materiale rækker, stemmer det nemlig særdeles 
vel overens med den Garrton'ske Lære, at Individer, der afvige 
fra det givne Samfunds gennemsnitlige Karakter, faar Afkom, 
der set under Et afviger i samme Retning, men i mindre Grad; 
saaledes at Selektionen i Samfundet medfører en større eller 
mindre Forskydning — i Selektionens Retning — af det Gennem- 
snit, hvorom Individerne gruppere sig. 
Idet jeg dog ikke nøjedes med at betragte Samfundene 
som Enheder, men kunde opløse mit Materiale i dets ,rene 
Linier", har det vist sig, at indenfor de rene Linier har Til- 
bageslaget været saa at sige fuldkomment: Selektionen indenfor 
de rene Linier medførte ingen Type-Forskydning. 
Den Forskydning af Gennemsnittet, som Selektion i Sam- 
fundet medfører, er da betinget af, at de givne Samfund — 
i alt Fald i mit Materiale — bestaar af forskelligt beskafne 
»Linier", hvis Typer kunne være mere eller mindre forskellige: 
Ved den sædvanlige Selektion i Samfundet arbejdes urent; 
Resultatet beror paa en ufuldstændig Isolation af Linier, hvis 
Typer afvige i den paagældende Retning fra Samfundets 
gennemsnitlige Beskaffenhed. 
Det almindelige velbekendte Selektionsresultat: suecessiv 
Fremgang i Selektions- Retningen i Løbet af nogle Slægtled, 
beror altsaa paa den med hvert Slægtled fremskridende Rens- 
ning af de paagældende, afvigende Linier. Og det forstaas nu 
let, at Selektionens Virkning ikke føres ud over visse Grænser 
— den maa nemlig standse naar Rensningen af de paagældende 
stærkest afvigende Linier er praktisk talt fuldført. I denne 
Sammenhæng bør det anføres, at man aldrig med Sikkerhed 
af en Variationstabels eller Kurves Overensstemmelse med 
den exponentielle Fejllov kan slutte sig til Tilstedeværelse af 
kun en eneste Type, om hvilken Individerne variere. En 
Variationskurve over et racerent Samfunds Individer turde 
52 
