Om Arvelighed i Samfund og i rene Linier. 987 
oftest være Udtryk for at talrige Typer ere repræsenterede af 
Samfundets forskellige ,Linier”. Gennemsnittet har da paa 
ingen Maade nogen Værdi eller Betydning som sand Type. I 
hele dette Forhold viser den rent statistiske Fremgangsmaade 
sin Mangel tydeligt. 
Jeg har derfor ogsaa overalt i denne Afhandling stræbt 
at skelne skarpt mellem Begrebet Gennemsnit (gennemsnitlig 
Karakter, Gennemsnits-Præg o. 1.) og Begrebet Type. Det er 
Forvexlingen af disse to ganske forskellige Begreber, der saa 
ofte afstedkommer Misforstaaelser og Fejlslutnmger, og dette 
ikke blot i Arvelighedslæren. Men det maa indrømmes, at 
det i det enkelte — uden nærmere Analyse — ofte, ja vel 
oftest, kan være svært at gennemføre Adskillelsen af de to 
Begreber, der jo, f. Ex. i rene Linier, kunne dække over 
samme Indhold. Typens talmæssige Udtryk er jo ogsaa ofte, 
men dog ingenlunde altid, selv et Gennemsnitstal. 
For morfologiske Karakterers Vedkommende — i det mindste 
for hele Rækker af saadanne, hvis Værdi i systematisk Hen- 
seende vel just derfor er anerkendt — er Forskellen mellem 
Typerne af den Natur, at det enkelte Individ, trods Varia- 
tionerne omkring det i snævreste Forstand ,typiske", oftest 
uden videre erkendes som hørende til den ene eller den 
anden af Systemets mindste Enheder, Jordanismens smaa 
Arter eller f. Ex. RauNnkiærs ,Ætter? ”. 
De paagældende morfologiske Typer kunne ikke ordnes til 
nogen saadan jævn Række Overgange, at en Blanding af Indi- 
vider hørende til forskellige Typer ved nøjere Eftersyn virkelig 
skulde kunne forvexles med en Række Individer hørende til 
selv samme Type. En Blanding af Taraxacum-Ætter eller af 
Huco DE VRriEs's Oenothera-Former giver m. H. til de morfo- 
7 C. RAUNKIÆR, Kimdannelse uden Befrugtning hos Mælkebøtte (Botan. 
Tidsskrift 25 Bd. 1903 S.109—139). 
