9298 Finnur Jonsson. 
Hvad ndvendes der da imod Sagaens Fremstillmg? Det, 
at den skal være i Strid med Egils egne Digte. 
I Timarit hins islenzka bøkmentafjelags, 16. Aarg. 176— 
203, 1895 har Provst Jon Jonsson offenliggjort en Afhandling: 
Um Eirik blådår. Her vedkommer os særlig S. 181—86, hvor 
det gælder at undersøge, naar Erik Blodøkse kom til Eng- 
land. Her hedder det bl. a., at det er betænkeligt, naar 
Sagaen tillægger Gunnhilds Trolddom, at Egil grebes af Rejse- 
lyst, samt at han intet vidste om Kongeskiftet i Norge (dette 
begrundes, som før bemærket, i Sagaen). Forf. udtaler, at 
det er usandsynligt, alt Egil i ,næsten 2 Aar (934—36) intet 
skal have hørt fra Norge"; men her er slet ikke tale om to 
Aar, men kun Efteraar og Vinter 935—36. Erik forlod Norge 
935, og da først kunde der være Tale om et Kongeskifte. 
Forf. finder det mærkeligt, at Egil ikke vilde lande paa Orkn- 
øerne, fordi de var under Eriks Herredømme. Dette falder 
dog særdeles naturligt, ti Egil kunde vente, at Erik havde 
sendt Bud til Orknøerne om, at han skulde paagribes, 
hvis han kom dér; Erik havde jo erklæret ham fredløs. Og 
Forf. finder det ,nærliggende at antage", at Egil har haft en 
Formodning om, at han dér vilde træffe Erik Blodøkse selv — 
»Inen havde han vidst om Eriks Flugt fra Norge, da han 
rejste hjemmefra, hvad der er det sandsynligste, da var det 
naturligt, at han først var rejst til Norge!, som Islænderne 
plejede, naar de drog udenlands"; dér skulde han have søgt 
Hakon d. godes Bistand m. H. t. sin Hustrus Arvesag, og da 
han ikke fik den, skulde han have besluttet, efter en Vinters 
(936—37) formentlige Ophold i Norge, at ville rejse til. Eng- 
land for at træffe Kong Adelsten. Det er jo klart, at dette 
kun er lutter Formodninger, der endnu svæver ganske i 
Luften. Det egenlige Bevis for Egils formodede Ophold i 
Norge før Mødet med Erik spares til sidst; det er Ordene, 
1 Udhævelsen her og i det følgende, naar ikke det modsatte bemærkes, 
af mig. 
4 
