Egil Skallagrimsson og Erik Blodøkse. all 
et Vers af helt andet Indhold og Art: ,Krigeren bevæger 
Skjoldet i sin Haand; han er en gavmild Mand (fpjodskatr, 
baugskati har W, s=, medens OW har den ellers aldrig fore- 
kommende og lidet naturlige Sammensætning: 6/døskatt); her 
som alle Vegne trives Eriks Færd (Fremgang); jeg taler op- 
rigtig; det er bekendt øst for Havet". Her er ikke Tale om 
bestemte Bedrifter; her er almindelig Beskrivelse; Digteren 
bruger alle Vegne Præsens og han indfletter sine egne Bemærk- 
ninger. Dette findes ellers ikke i Stevbalkerne (bortset fra 
V.71—4, der er el naturligt Overgangsvers). Her bruges saa- 
ledes altid Imperfektum (en enkelt Undtagelse se nedenfor). 
V. 1£ passer saaledes meget daarlig til den Sammenhæng, 
hvori det findes i den almindelige Tekst. Paa den anden 
Side finder vi et rigtigt Kamphalvvers med Imperf., V. 181—4, 
i den sidste Del af Digtet, hvor vi gennemgåaende har dels 
en almindelig Beskrivelse af Fyrsten, særlig hans Egenskab: 
Gavmildhed (jfr. Digterens egen Bemærkning i V. 161—4: 
»endnu vil jeg forklare for Mændene Fyrstens skaplerkr, d.v.s. 
aandelige Egenskab, Habitus; andet kan Ordet ikke betyde). 
Et andet Halvvers, 165—8, handler ogsaa om Krigerfærd, 
men dette findes i W netop i det sidste Afsnit om Kriger- 
færden, som første Vershalvdel til V.135—8, hvor det passer 
ganske fortræffelig, med Undtagelse af at der i det staar Præ- 
sens lætr, hvorfor man ventede /ét (jfr. brustu, bitu, båru i 
den sidste Halvdel). ,Præsens historicum” er her næppe an- 
tageligt, saa at man af den Grund snarest bør rette /ætr til 
lét. — Herefter følger i W Halvverset 131—4; den anden 
Halvdel mangler altsaa dér; for V. 165—8 har W 185—8, der 
med Hensyn til Indholdet passer ganske fortrinlig til 161—4; 
herved bliver 181—4 staaende som en ledig Halvdel, der netop 
påa Grund af sit Indhold og Imperf. passer bedst til en af 
Stevbalkerne. Der er næppe nogen Tvivl om Berettigelsen af 
at forbinde dette Halvvers, der som sagt mangler i W, med 
Halvverset 131—4, snarest som sidste Del. Med andre Ord, 
17 
