Om Middelfejlsbestemmelsen ved relative Pendulmaalinger. 383 
Værdier for v'erne og (4). Iblandt de undersøgte komme 3 af 
Oberstløjtnant MomBerG angivne, nemlig 
K—=2721YT, K—46.27T% og K—45.61/T—3.58T 
den exponentielle nærmest, idet de for (4)? give henholdsvis 
206, 162 og 150, 
hvorved tillige er at bemærke, at den første har det forud for 
den exponentielle, at den kun indeholder 1 Konstant. 
Hvad her er udviklet viser i tilstrækkelig Grad, hvor 
ubestemt det hele Spørgsmaal om Kontraktionen er. Naar 
Pendulerne have opnaaet en tilbørlig Alder, synes den regel- 
mæssige Kontraktion ganske forsvindende; medens den uregel- 
mæssige Del, der. ved vore Schneider'ske Penduler er meget 
betydelig, bliver tilbage. Om nu disse uregelmæssige For- 
andringer i Pendullængden, der sikkert udgør den væsentligste 
Bestanddel i (4), virkelig skulde skyldes Forandringer i Pendul- 
stængernes Elasticitetsforhold, eller om den ikke snarere hid- 
hører fra Mangel paa Fasthed i Forbindelsen mellem Pendu- 
lets Dele og da navnlig fra en mangelfuld Befæstigelse af 
Agatæggene, kan ikke afgøres paa nærværende Tidspunkt. I 
dette Foraar ere imidlertid Pendulerne ved velvillig Imøde- 
kommen af Gehejmeraad HermerTt blevne underkastede en 
Revision af Mekanikeren ved det kgl. preussiske geodætiske 
Institut, Hr. Fecaner, med særligt Hensyn til en Forbedring 
af den omtalte Befæstigelse, og de til Sommer forestaaende 
Maalinger ville sandsynligvis kunne give et Bidrag til Be- 
svarelsen af det fremsatte Spørgsmaal. 
Naar Tilslutningsmaalingerne i 1901 viser en ret regelmæssig 
Kontraktion, som endog for Middelpendulets Vedkommende 
kan sættes proportional med Tiden under den forholdsvis 
korte Kampagne, saa er dette ikke i Modsigelse med det her 
anførte; thi i Vinteren 1900—1901 ere Pendulerne som Følge 
af en ny Konstantbestemmelse blevne underkastede saa store 
