476 C. CHRISTIANSEN. 
Legemers Masser forholde sig ligefrem som deres Bevægelses- 
mængder og omvendt som deres Hastigheder. 
"At Ørsted grundig har studeret Kants Anfangsgrinde ses 
af, at hans Doktordisputats ,Dissertatio de forma metaphysices 
naturæ externæ”" Hafnia 1798 temmelig nøje følger: Kant. 
Endvidere udgav han i samme Aar: ,Grundtrækkene af 
Naturmetaphysikken tildeels efter en my Plan. Foranlediget 
ved Herr Oberhofmarschal: Hauchs " Begyndelsesgrunde af 
Naturlæren. Af Hans Kristian Ørsted". A.W. Hauch havde i 
1798—99 udgivet anden Udgave af Begyndelsesgrunde af 
Naturlæren, et i mange Henseender fortrinligt Værk. Af dette 
gav Ørsted i Kjobenhavnske lærde Efterretninger 1798 Nr. 592 
og 1799,Nr.51 og 52 en Anmeldelse, der vel i det Hele var 
anerkendende, men tillige var et ret skarpt: Angreb' paa 
Atomteorien, som Hauch tildels lagde til Grund for sin Frem- 
stilling. Anmeldelsen var vel anonym, men Forfatteren gav 
sig tydelig nok til Kende ved at henvise til den videre Ud- 
vikling af sit Standpunkt, som han havde givet i ovennævnte 
Værk. 
Han karakteriserer straks sit Standpunkt ved. følgende 
Udtalelse: 
»Naar en Samling af Erfaringskundskaber skal kunne gjøre 
Paastand paa Navn af Videnskab i dette Ords ægte Betydning, 
saa maa disse Erfaringer sammenkjædes efter visse bestemte 
almindelige og nødvendige Love, der ikke selv kunne være 
hentede af Erfaring, men maa være beviste uden dennes 
Hjælp. (a priori). Forholder det sig ikke saaledes med en 
ordnet Erfaringssamling, saa tilfredsstiller den ingenlunde 
Grandskeren, men lader ham staa paa en Grændse, som han 
ikke er vis paa, om det er den yderste, og viser ham Love, 
som han ikke tør antage for almindelige og nødvendige, fordi 
han veed, at Erfaringen kun kan lære os hvad som er, men 
ikke hvad der nødvendigen maa være. Men saa vigtigt som 
det er at faa et apriorisk Grundlag for Naturvidenskaberne, 
4 
