H. C. Ørsted som Naturfilosof. 481 
dermed var ikke alene at gøre Ritters Arbejder bekendte, 
men Ørsted havde Haab om, at Ritter kunde faa den af 
Akademiet udsatte galvaniske Pris af 3000 fr., ja han nærede 
endog et svagt Haab om at kunne skaffe ham den større paa 
60000 fr. Ørsteds Indstillmg giver interessante Oplysninger 
om Opdagelsen af den galvaniske Polarisation. 
Nationalinstitutet paalagde Coulomb og Biot at prøve Ritters 
Arbejde og Ørsted foreviste Forsøgene d.4Xde September 1803. 
Iblandt dem var der uheldigvis et, som Kommissionen særlig 
ønskede at se. Ritter mente nemlig at have opdaget, at 
Jorden ikke alene har magnetiske, men ogsaa elektriske Poler. 
Han byggede en Søjle, der afvekslende bestod af Lag af 
Metalplader og af fugtig Pap. Han paastod nu, at denne 
Søjles øverste Ende var positiv elektrisk. Der syntes altsaa 
at udgaa en fordelende Kraft fra Jorden. Virkningen skulde 
være størst, naar Støtten dannede en Vinkel paa 50—70? 
med en vandret Linie dragen mod Nord. Denne Kraft var 
dog saa svag, at det ikke var let at paavise den. Det hele 
har jo sikkert været en Fejltagelse af Ritter, og Ørsted blev 
derved bragt i en meget ubehagelig Stillmg. At National- 
institutet under disse Omstændigheder har været betænkelig 
ved at give Ritter Præmien kan man vel forstaa. 
3. Ørsted og Winterl. 
Medens det ikke er vanskeligt at forstaa den Sympati 
Ørsted nærede for Ritter, staar Sagen anderledes for os med 
Hensyn til Winterl. J.J. Winterl udgav i Aaret 1800 ,Prolusiones 
in Chimiam seculi decimi nonif, i hvilken han væsentlig paa 
Grundlag af Forsøg med urene Materialier fremsatte en Række 
Anskuelser om Kemien, der tildels stode i Modsætning til 
Lavoisiers Kemi. Winterls Arbejde blev kun lidet paaagtet, 
da man almindelig ansaa hans Forsøg for upaalidelige. Der 
var imidlertid af Winterl fremsat Opfattelser som i høj Grad 
9 
