H. C. Ørsted som Naturfilosof. 483 
lader Forskeren, som søger efter Grunde, utilfredsstillet. Og 
dog fører det simpleste Udtryk for denne Kjendsgjerning saa 
let hen imod Forklaringen af den. Jeg siger nemlig: Aciditet 
og Alkalitet ophæve hinanden, og spørger nu: hvad er simp- 
lere og naturligere end at drage den Slutning: Aciditet og 
Alkalitet ere Modsætninger. Saaledes slutte vi overalt i 
Naturvidenskaberne, thi hvorfra vidste vi at de forskellige 
Elektriciteter, Magnetismer o.s.v. ere modsatte, hvis de ikke 
ophævede hinanden. Man vil maaske herimod indvende, at 
det dog er meget mere indlysende hos disse Kræfter, fordi de 
Stoffer, med hvilke de ere forbundne, ikke behøve at forbinde 
sig kemisk med hinanden. Denne Indvending, som forøvrigt 
ikke er af stor Betydning, vil blive hævet ved det Følgende, 
hvori det bevises at Syrer og Baser kunne skilles fra hinanden 
påa en saadan Maade at de ikke faa deres levende Kræfter 
igjen, hvorved det tillige vil vise sig, at Aarsagen til Aciditet 
og Alkalitet ikke ligger i noget Ponderabelt, men at de faa 
deres Karakteer fra et særegent Princip". 
Dels ud fra den ålmindelige Kemi, dels fra Winterls, rig- 
tignok ganske urigtige, Iagttagelser, viser nu Ørsted, at Syrer 
og Båser ofte udskilles saaledes, at deres Styrke synes meget 
formindsket eller helt forsvunden. Han kalder saadanne Syrer 
og Baser ,fade" eller ,sløvede". I Saltet eksisterer Syrer og 
Baser netop i denne absolut sløve Tilstand. 
Endvidere fremhæver Ørsted efter Winterl Varmeudviklingen 
ved Syrers og Basers Forening; denne Varme er altsaa en 
Virkning af, at Syrens og Basens Principer skilles fra Stofferne 
og forbinde sig med hinanden. Omvendt maa der forsvinde 
Varme, naar Syren og Basen igen dannes ved at optage deres 
Principer i sig. 
Iøvrigt findes der i Afhandlingen S. 125 flere paafaldende 
Paastande. Saaledes mener han, at Ritter har paavist, at 
Elektricitet har Vægt. Ritter paastaar nemlig, at en Gnist, 
som gaar fra et ladet til et uladet Legeme, altid gaar ud fra 
11 
