500 Car. Boxr og VirH. MAAR. 
viser sig nemlig, at Ozonindaanding af en passende Styrke 
og Varighed er 7 Stand til forbigaaende at forandre det 
respiratoriske Stofskifte, særlig Iltoptagelsen, uden at der op- 
staar mnogensomhelst paaviselig Lidelse af Lungevævet; efter 
Ozonindaandingens Ophør vender Tilstanden atter tilbage til 
det normale. Der findes saaledes en Indvirkning af Ozonen 
paa Lungen forskellig fra den hidtil iagttagne grovere Æts- 
virkning; herigennem bliver da Paavirkningen af Centralnerve- 
systemet forstaaelig. 
Det er naturligt nok, at Opmærksomheden hidtil ikke har 
været henvendt paa Forandringer i det respiratoriske Stofskifte 
ved saadanne svage og kortvarige Ozonindaandinger, der ikke 
medfører grovere patologisk-anatomiske Forandringer i Slim- 
hinden. Saalænge Lungen opfattedes som et simpelt Diffu- 
sionsapparat, var der ingen Grund til at antage, at der kunde 
frembringes Forandringer i det respiratoriske Stofskifte ved 
andre Indvirkninger paa Lungeslimhinden end saadanne, der 
foraarsagede grovere Forstyrrelser i  Diffusionsmembranens 
Bygning. Først efter at den store Betydning af Cellearbejdet 
er erkendt ogsaa for Lungens Funktion, er der en Basis for 
en frugtbar Behandling af Spørgsmaal som de her foreliggende. 
Forsøgsmetoden. 
Der er ved Forsøgene undertiden anvendt naturlig Respi- 
ration, og da paa bekendt Maade ved Hjælp af smaa Muiller'ske 
Ventilflasker; hyppigst er der foretaget kunstig Respiration. 
Hertil er benyttet den Fremgangsmaade, som i sine Grund- 
træk er beskrevet i en Afhandling af HenriQues!, dog saaledes 
at Pumpen, der besørgede Luftindblæsningen, her var fyldt med 
Kviksølv istedetfor med Vand. Forøvrigt vil det være ufor- 
nødent at opholde sig ved Detaillerne i Apparatets Indretning, 
og vi kan indskrænke os til at angive, at den aandede Lufts 
] Henriques: Undersøgelser over Nervesystemets Indflydelse paa Lun- 
gernes respiratoriske Stofskifte. 1891. p. 33 ff. 
6 
