510 CHR. BoHr og VirH. MAAR. 
nedsættelsen som Følge af en kortvarig Ozonaanding synes 
naturligere at maatte tilskrives en Nedsættelse af Epitelcellernes 
Funktion end en Karrefleks. 
B. Forsøg med varmblodede Dyr. 
De Forsøg, vi har anstillet over Ozonens Virkning paa 
varmblodede Dyr, fremstilles i det Følgende i to Afdelinger, 
idet vi dels paa samme Maade som ved de ovenfor beskrevne 
Skildpaddeforsøg har undersøgt det respiratoriske Stofskifte i 
begge Lunger samtidigt, imedens den ene Lunge aåandede 
almindelig atmosfærisk Luft, den anden en Luft med større 
eller mindre Ozontilblanding, — dels har anstillet Respi- 
rationsforsøg paa Dyr, der har faaet transfunderet Blod fra 
ozonforgiftede Dyr. 
1. Forsøg over det respiratoriske Stofskifte under 
Ozonindaanding. 
Metoden, hvorefter disse Forsøg er udførte, er i Korthed 
beskrevet Side 500 og følgende; den er den samme, som an- 
vendtes ved Forsøgene med Skildpadder. Saaledes har ogsaa 
her Ozonaandingen fundet Sted med højre Lunge; Varigheden 
af hvert enkelt Respirationsforsøg er imidlertid kun 10 Minutter, 
og Koncentrationen, hvori Ozonen findes. i Luften, er her 
varierende i de enkelte Forsøg fra 0,2 pCt. indtil mindre end 
0,05 pCt. i 
Resultaterne viser for saa vidt Overensstemmelse med dem, 
der blev fundne for Skildpadderne, som det mest fremtrædende 
Fænomen ogsaa her for den Lunges Vedkommende (h. Lunge), 
der aander Ozon, er, at Iltoptagelsen tager af, og at denne 
Nedgang stadigt fortsættes og bliver stærkere, efter at den i 
10 Minutter varende Ozonaanding er ophørt; paa samme 
Maade forholder Kulsyreudskillelsen sig, men dog i langt 
ringere Grad — alt i Overensstemmelse med, hvad vi saa hos 
de koldblodede Dyr. Derimod er der ikke i noget Forsøg 
16 
