ae Car. Bonar og ViLH. MAAR. 
som ved Begyndelsen.  Kulsyreudskillelsen i venstre Lunge 
har aldeles intet lidt ved Ozonforgiftningen, viser tvertimod 
en ringe Stigning. I dette Forsøg fandtes ved Autopsien 
begge Lunger fuldstændigt normale. 
I samme Forsøg manglede, som allerede tidligere omtalt, 
enhver Antydning af en Stigning af Iltoptagelsen i den direkte 
paavirkede Lunge ved Begyndelsen af Ozonindaandingen, 
saaledes som det findes hos Skildpadderne. I den Tanke at 
for varmblodede Dyr muligvis selv den i V anvendte svage 
Ozonkoncentration kunde være for stærk, saaledes at den 
initiale Stigning blev skjult af det for hurtigt indtrædende 
Fald, prøvedes i Forsøgsrække VI med en Ozonaanding, der 
istedetfor 10 Minutter kun varede 2 Gange 15 Sekunder under 
Forløbet af et Forsøg. Men heller ikke her saas nogen AZ- 
tydning af en Forøgelse af det respiratoriske Stofskifte i højre 
Lunge; tvertimod selv denne ringe Mængde Ozon synes at 
have givet en omend ringe Nedsættelse. 
I Forsøgsrække X (se Fig.) har vi et Eksempel paa 
Virkningen af en noget stærkere Ozonkoncentration end den, 
der anvendtes i V. Af Figuren ses let, at Ozonen i den 
direkte paavirkede højre Lunge, i Overensstemmelse med hvad 
alt tidligere er beskrevet, frembringer et Fald af Iltoptagelsen 
under og endnu stærkere efter Ozonindaandingen, medens 
Kulsyreudskillelsen paavirkes i samme Retning, men i ringere 
Grad. I den venstre Lunge, der aander almindelig atmosfærisk 
Luft, paavirkes Iltoptagelsen langt mindre end i højre Lunge 
og i væsenlig Grad først efter Ophør af Ozonindaandingen, 
medens højre Lunge allerede er ved at komme sig igen. 
Kulsyreudskillelsen i venstre Lunge stiger ved Ozonindaandingen 
og holder sig hele Rækken igennem over den oprindelige Værdi. 
Endelig ses Resultaterne af en endnu stærkere (0,2 pCt.) 
Ozonkorncentration i VIII og XI (se Fig.), der giver i det 
væsenlige indbyrdes overensstemmende Resultater. Faldet i 
det respiratoriske Stofskifte er her særdeles stærkt i højre 
18 
