Indflydelsen af Ozon-Indaanding paa Lungens Funktion. 513 
Lunge under selve Ozonindaandingen og vokser yderligere 
efter dens Ophør, saaledes at Døden ret hurtigt indtræder; 
allerede ”/2 Time efter Ozonaandingen udgør Iltoptagelsen kun 
3—4 pCt. af sin oprindelige Størrelse. — Ogsaa for venstre 
Lunges Vedkommende (ozonfri Indaandingsluft) er Forholdene 
væsenlig overensstemmende for Række VIII og XI; de er- 
kendes tydeligst i sidstnævnte, hvor der (se Fig.) er gaaet to 
normale Forsøg forud for Ozonaandingen. Her ses da i 
XI, en udtalt kompensatorisk Stigning saavel af Kulsyreud- 
skillelsen som af Iltoptagelsen; i de derpaa følgende Forsøg 
indtræder et stærkt Fald af de to nævnte Processer, der dog 
stadig til hver Tid holder sig over Værdien af de tilsvarende 
i højre Lunge.  Paavirkningen viser sig altsaa, i Overens- 
stemmelse med hvad der blev fundet for svagere Ozonkon- 
centrationer, at ramme Funktionen i den Orden, at den ozon- 
aandende højre Lunge lider mere end den venstre Lunge, at 
Virkningen først naar sit Højdepunkt langsomt og derfor i 
vore Forsøg efter, at Ozonaandingen er ophørt, og at Iltop- 
tagelsen overalt paavirkes i stærkere Grad end Kulsyreud- 
skillelsen. 
Forklaringen påa disse Fænomener, over hvilke man bedst 
kan erhverve sig et Overblik ved Betragtning af Figurerne til 
Række V, X og XI synes — saaledes som ogsaa Tilfældet 
var for Skildpaddeforsøgenes Vedkommende — mest utvungent 
at maatte søges i Ozonens Indvirkning paa Epitelcellernes 
Arbejde, hvis Betydning for Lungefunktionen jo ad anden Vej 
er paavist. Herfor taler, som allerede tidligere nævnt, den 
langsomme, sukcessivt voksende Virkning, efter at Ozonaan- 
dingen længst er ophørt; endvidere den Omstændighed, at 
Iltoptagelsen i venstre Lunge kan falde samtidigt med, at 
Kulsyreudskillelsen stiger, saaledes som i Forsøg X, og X,, 
hvad der ikke kan skyldes en simpel Karforsnevring eller 
-udvidning. 
Men paa hvilken Maade man end vil tænke sig, at selve 
79 34" 
