Mathematikens Historie i 16. og 17. Aarhundrede. DD: 
Qt 
(Sa | 
De udviklede Regler, som en Mathematiker lærer i Nutiden, 
ere desuden mere beregnede paa at besvare bestemt formu- 
lerede Spørgsmaal. Den, som vil finde noget nyt, maa ofte 
frigøre sig fra de færdige Regler, og det kan man lære af 
dem, som endnu ikke havde omsat deres Fremgangsmaader i 
færdige Regler. 
Værdien af en i ældre Tid anvendt Fremgangsmaade beror 
saaledes ikke paa den større eller mindre ydre Lighed med 
dem, hvis Nytte vi nu kende, men paa det, hvortil de i sin 
Tid kunde bruges og virkelig bleve brugte. Ligeledes har et 
indvundet Resultat vel sin Betydning i 'og for sig; men Op- 
dagelsen af et saadant Resultat kan være mere eller mindre 
tilfældig, og den Værdi, man maa tillægge denne Opdagelse 
paa et givet Tidspunkt, afhænger af, hvorvidt man da indsaa 
det vundne Resultats Betydning og forstod at anvende det. 
Den rette Vurdering af svundne Tiders forskellige mathe- 
matiske Fremskridt kan man derfor kun faa ved at studere 
disse Tiders Mathematik i deres hele Sammenhæng, ved at 
sætte sig saaledes ind i de da brugelige Opfattelser og Frem- 
gangsmaader, at man kan bedømme, hvad man dermed kunde 
udrette inden for det da kendte Omraade og med de da 
kendte Forudsætninger, og ved tillige at undersøge, hvortil 
de virkelig ere brugte. En grundig Forstaaelse vil først være 
naaet, naar man finder fuld Sammenhæng mellem Brugbar- 
heden af de Hjælpemidler, man havde til sin Raadighed, og 
Omfanget af de Resultater, man derved vandt. Saa faar det 
endda, hvis ikke direkte Oplysninger foreligge, staa hen, hvor- 
ledes man har hbaaret sig ad i det enkelte; dog ville ogsaa de 
i den opbevarede Litteratur foreliggende Oplysninger herom 
lettere blive bemærkede og forstaaede af den, der har sat sig 
ind 1 Helheden. 
Hermed har jeg antydet Maalet for min mathematiske 
Historieskrivning. Til at naa det kræves først og fremmest 
Studium af de betydeligste gamle Forfattere, og et Studium, 
3 
