576 Kirstine MEYER. 
»kommer ovenfra. Naar Varmen, som har løftet den, begynder 
»at mangle, enten fordi den spreder sig i den øvre Region, 
seller fordi den udslukkes, fordi den føres længere op i Luften, 
,som omgiver Jorden, vil Dampen, der afkøles ved, at Varmen 
»forsvinder og paa Grund af Stedet, forene sig paany og igen 
"blive" til Vand fra Luft somrdenser 
Vi skal nu se, hvorledes Antiperistasisprincipet anvendes 
paa dette givne Grundlag. 
Meteorologiens første Bog Kap. 12 handler om Hagldan- 
nelsen. De første Paragrafer fastslaar de Fakta, hvorpaa den 
følgende Teori bygges. De angives saaledes: Hagl er Is; Hagl 
dannes mest Foraar og Efteraar; Hagl dannes i de lave Luft- 
lag; det sidste sluttes af, at Skyerne kan være saa lave, at 
der høres Støj fra dem, og at det aldrig hagler påa højt- 
liggende Steder. Anaxagoras antog, at Haglene dannedes højt 
oppe i Luften, hvor der er koldest, at de bliver store, fordi 
Dampen fortættes stærkt ved den stærke Kulde, og at de 
dannedes i den varme Aarstid, fordi Varmen da havde mere 
Kraft til at løfte Dampen højt op. Åristoteles afviser denne 
Forklaring og erstatter den med den følgende: ,Men paa 
,samme Maade, som vi ser, at der er en gensidig Frastødning 
»mellem Varme og Kulde, paa den Kendsgerning, at i de 
,varme Aarstider synes de underjordiske Hulheder kolde og 
,derimod varme i de kolde Aarstider — paa samme Maade 
»bør vi tro, at Tingene sker paa lignende Maade i den øvre 
,Region; ogsaa der vil Kulden, idet den i de varmere Aars- 
»tider antiperisteres ved den omgivende Varme, faa snart Regn, 
,»Snart Hagl til. livligt at træde ud af Skyerne. Det er netop 
»det, der gør Bygerne betydeligere i de varme Dage end om 
, Vinteren og Regnskyllene langt heftigere; thi man siger, at 
,de er heftigere, naar de er tykkere, og det, som gør dem 
»tykkere, er netop Fortætningens Hurtighed. Men dette er en 
,Omstændighed, der er lige modsat Anaxagoras' Forklaring, thi 
1 Met: 1; 92. 
