578 KIRSTINE MEYER. 
I det foregaaende har vi set, at en Række i det væsentlige 
rigtige Iagttagelser har faaet en forkert Forklaring ved Hjælp 
af Antiperistasis-Forestillingen; det samme ses andre Steder, 
saaledes ved Omtalen af Dug og Rim. 
Aristoteles sammenfatter efter sin Sædvane først de lIagt- 
tagelser, hvorpaa han bygger sin Forklaring. Duggen dannes 
om Natten af den Del af den fugtige Udaanding, som falder 
ned igen paa Jorden, efter at den er afkølet. Duggen dannes 
i klart og stille Vejr, og det dugger stærkere efter Søndenvind 
end efter Nordenvind, fordi den første medfører godt, den 
sidste daarligt Vejr. Ved Pontus er det dog omvendt. Herom 
bemærkes til Forklaring: ,Sydvinden frembringer ved Pontus 
»ikke saa sikkert godt Vejr, at Dampen kan dannes, og Norden- 
»vinden antiperisterer ved sin Kulde Varmen, som den ind- 
»hyller, saaledes at der dannes langt hurtigere mere Damp. 
»Det er det samme, man ser i Egnene udenfor Pontus. Brøn- 
»dene udaander mere Damp ved Nordenvind end ved Sønden- 
vinde 
Om Nordenvindene siges senere: ,,De medfører oftest 
»Tordenvejr; de er kolde ... og det er ved Kulden, at Lynet 
»dannes; thi det drives ud af Skyerne, naar de forener sig”, 
Antiperistasistanken kommer tydeligt frem i følgende Be- 
mærkning: ,Undertiden siger man ogsaa, at Kulden brænder, 
»eller at den varmer, ikke netop som Varmen selv, men fordi 
»den samler Varmen eller antiperisterer den: &, 
Af de hidtil anførte Eksempler vil det allerede ses, at 
Antiperistasisprincippet spiller en stor Rolle som Forklarings- 
grund, men tillige at Aristoteles støtter sig paa Iagttagelser 
for at begrunde Anvendelsen. Disse Iagttagelser er: 1) Under- 
jordiske Hulheder er varmere i den kolde Aarstid end i den 
varme; 2) Vandet i Brønde er varmere (damper mere) i 
koldt Vejr end i varmt Vejr; 3) Vand bliver hurtigere afkølet, 
naar det først er blevet opvarmet. 
i Metis 1087: NEL ETISKGY PE Met FV3055: 
6 
