596 KirstINnE MEYER. 
troisk over for andre Forsøg, som den nyere Tid har anført 
til Støtte for Paastanden. 
Et Par af disse Forsøg er meget karakteristiske for Tidens 
Tilbøjelighed til at tro paa Beretninger om Forsøg i Forbin- 
delse med gamle Hypoteser. Det første Forsøg gaar ud paa 
at fryse en Skaal fast til en Feltstol ved Siden af Ilden ved 
Hjælp af en Blanding af Sne og Salt i Skaalen. Dette mentes 
foraarsaget ved, at Ilden forstærkede Kulden, saa at den 
kunde fryse Vandet mellem Skaalen og Stolen. Boyle afviser 
Forklaringen paa den simple Maade, at han gør Forsøget i en 
Stue, hvor der ikke var ,og aldrig havde været” et Ildsted! 
Et andet Forsøg var følgende: En Flaske med Vand an- 
bragtes i en stor Skaal med Sne, og det hele blev sat over 
Ilden. Det fortaltes da almindeligt, at Vandet i Flasken frøs, 
og Grunden skulde være, at Ilden jog Sneens Kulde ind i Vandet. 
Boyle gør Forsøget, men Vandet i Flasken frøs ikke. Han 
omtaler sit mislykkede Forsøg til en ,0verordentlig lærd" 
Mand. Denne undres saare over at finde ham vantro overfor 
noget, som enhver jo vidste var sandt, og tilbyder at gøre 
Forsøget for at overbevise ham — naturligvis med samme 
uheldige Udfald. Ganske karakteristisk er det, at Boyle for- 
sigtigt tilføjer: ,Selv om dette Forsøg undertiden skulde lykkes, 
»vil der ikke være nogen Nødvendighed for at søge Grunden i 
,Antiperistasisprincippet. Aarsagen kan være, at Sneen bliver 
»opløst” — thi Boyle har prøvet, at naar Sneen blandes med 
Ting, der kan opløse den, vil den i mange Tilfælde kunne 
fryse Vand, hvad enten de Ting, den blandes med, i og for 
sig er varme eller kolde; han har saaledes fundet det ved at 
blande Sne med Salpeter eller Salpetersyre, der opløser Sneen 
til Trods for, at de er ,kolde i og for sig". : 
Mens Boyle har haft ret let Spil overfor de nysomtalte 
Forsøg, har det voldet kam større Vanskeligheder at rokke de 
Kendsgerninger, der fra gammel Tid har været Princippets 
Grundpiller; særlig indgaaende har han beskæftiget sig med 
2/4 
