Om ,Antiperistasis". 601 
Øjeblik, da Blykarret kom i de varme Omgivelser, men hvor- 
tidt end Forsøget blev gentaget, saa man aldrig, at Vædsken 
i Termometret sank et Haarsbred. De anfører, at naar For- 
søget blev gjort med koldt Vand i Blykarret i Steden for Is, 
varede det ikke saa længe, inden Termometret begyndte at 
stige, og de søger Grunden dertil i, at det flydende rimeligvis 
bedre kan modtage Varmen. 
Efter disse vægtige Angreb kunde der for en uhildet ingen 
Tvivl være om Antiperistasisprincippets Urimelighed. Det viser 
sig da ogsaa, at dets Rolle er udspillet. Hvorvidt Grunden hertil 
er de mange Angreb derpaa eller snarere en almindelig Utilbøje- 
lighed til at gaa ind paa noget, som paa saa mange Punkter 
strider mod daglig Erfarmg, skal være usagt. I den fysiske 
Literatur synes Begrebet herefter sjældent at dukke op. Det 
forekommer saaledes uldeles ikke i de første 35 Aar i de 
Beretninger fra Royal Society i London, som begynder at 
udkomme 1665, og hvor en Mængde Emner behandles og 
flere Gange netop saadanne, som tidligere ikke omtaltes uden 
i Forbindelse med Antiperistasis, saasom Hagldannelse, Lynild 
m. fl.; selv naar der opstilles Teorier om disse Ting, nævnes 
Antiperistasis ikke”. 
Antiperistasistanken er imidlertid ikke ihjelslaaet; den dukker 
1 Ligesom imidlertid Ptolemæus' Himle længe efter Kepplers og 
Kopernikus” Dage lever i ,,Julestuen”, saaledes kan Antiperistasis spores 
i poetisk Litteratur. Jeg er bleven gjort opmærksom paa følgende Linjer 
i Petter Dass, ,Nordlands Trompet": 
»Jeg har og fornummet i Rødøens Men Sommer og varmeste Dage, 
Gjæld Naar Solen til højeste Trapper op- 
Skal ligge særdeles et snedækket gaar, 
Fjeld, Snefonnen i ligedan Skikkelse staar, 
Som lige fra øverste Tinde Kan ingen Forandring paatage. 
Ogganske herundertildybesteStrand Da dog at de Fjælde, som ligger i 
Ej vises en Flække, saa stor som Ring, 
et Spand, For Sønden og Norden og runden 
Som sneløs og bar er at finde; omkring, 
Og var det alene ved Vinterens Tid,  Omveksle sin vanlige Klæder, 
Da var det ej sælsomt, at Klippen Og skifter sin Dragt efter Sommer 
var hvid, og Høst, 
29 
