6092 KinstinE MEYER. 
frem igen 1825 i en Afhandling af Erman: ,Ueber einen 
anomal erscheinenden Erfolg beim Freiwerden der latenten 
Wårme mit Beziehung auf die Thermologie des Aristoteles”. 
(Gelesen in der Akademie der Wissenschaften am Sten April 
18935). 
Som det vil ses af det følgende, er det ikke just Anti- 
peristasis i dens fulde Renhed der er Tale om i Afhandlingen; 
det er i Ermans egne Undersøgelser væsentlig den med Anti- 
peristasis forbundne Forestilling om Muligheden af Varmens 
Gang fra et koldere til et varmere Sted. — Der er Tale om 
pludselig Frysning af underatkølet Vand, og der omtales, at 
det aldrig er paavist, at Temperaturen noget Sted i Vandet, 
selv ved pludselig Frysning, er gaaet over 0”. Dernæst skriver 
Forfatteren : 
,Tager man imidlertid Hensyn til Vandets ualmindelig 
,ringe Varmeledningsevne, naar man ser bort fra dets hydro- 
,statiske Strømninger, saa kunde man vel tænke paa en lokal 
,og momentan Ophobning af den frigjorte Varme, som ikke 
»hurtigt nok indgaar i den ligelige Fordelingsproces gennem 
,den slet ledende Masse. De Luftblærer, der opstaar i frysende 
,Vand, kan maaske tilskrives Luft, der paa denne Maade er 
sudvidet over0?”, samt Vanddampe; men det er ikke at vente, 
»at saadanne lokale Temperaturforhøjelser kan vises selv ved 
Nu skønne, nu grønne, nu noksom Hvad heller og Bjærget er indentil 
med Lyst, fuld 
Udvises hos alle de Steder. Af Svovel og Varme, som driver al 
Hvad herom skal sluttes, jeg ikke Kuld 
forstaar, Saa meget den mægter paa Døre, 
Min Hjerne ej heller at granske Og kan dog ej drive den længere ud 
formaar, End hen til den yderste Kant eller 
Hvorledes sig saadant kan skikke, Hud, 
Hvad enten det Bjærg er af koldere Hvor Sneen da Modstand mon gøre, 
Klint, Formedelst slig hæftig og mægtig 
At Sneen forvandles saa haard som Modstand 
en Flint Bekommer da Kulden et stærkere 
Og lør sig af Solen ej slikke, Band, 
Dog sig mig, hvo kan det erfare. 
30 
