4. Møde. -^^ 25 ^ 23FelH-. 



ledes har opnuaet at fiiule en Grænsebane for Librationer. Hans 

 Bilag, C, giver en første Tilnærmelse til en saadan, og i Bila- 

 get D er Tilnu!rmelsen ført saa vidt, som det billigvis kan for- 

 langes. Denne Grænsebaiie er en Udkastnings- og Nedstyrt- 

 ningsbane fra og til samme llovedlegeme (livis Afstand fra 

 Tyngdepunktet =- 1), Banens største Afstand er 4-01, Perioden 

 470° og c = — 1-13. 



I Bilag B behandler Forfatteren en tredje Bane , som han 

 dog kun har gennemregnet delvis og forladt, fordi den viste 

 sig ikke at være den søgte Grænsebane. Muligvis var dette dog 

 ogsaa en ren Tiibration, og at Forfatteren i al Forsigtighed op- 

 fatter den som noget saadant, turde være antydet ved selve Bi- 

 lagets Mærkebogstav. Den eller i alt Fald en ren Libration, til 

 hvis Bestemmelse den vil kunne føre, maa dog, naar dens Be- 

 regning bliver gennemført, komme til at danne et meget væ- 

 sentligt Led i det interpolatoriske Bevis for, at Grænsebanen 

 fra Bilag D afslutter de rene Librationers Række. Ja! sand- 

 synligvis vil der foruden den omtalte Bane kræves endnu flere 

 for at udfylde Mellemrummene mellem de bekendte Librationer, 

 saaledes at man ved Interpolation kan beregne den Libration, 

 som svarer til en vilkaarlig Perihel- eller Aphelafstand. 



Herfor taler foruden andre Bevægelsesforhold den Omstæn- 

 dighed, at Periodetiden i alle de sikkert sammenhængende rene 

 Librationer har vist sig at falde meget nær ved 270°, medens 

 Periodetiden i Forfatterens Grænsebaner gaar op til 470°. Og- 

 saa 1 Banen fra Bilag B synes Periodetiden at blive meget stor. 

 Dette kunde vække en Mistanke om, at der maaske gives Li- 

 brationer af ret forskellige Arter, adskilte indbyrdes ved Ud- 

 kastningsbaner i Flertal. Og i saa Fald er det tænkeligt, at 

 det ikke er Forfatterens Grænsebane, men en anden Ldkast- 

 ningsbane, som afslutter den Art rene Librationer, som begyn- 

 der med Librationspunktet, L, i Afstanden 2"40. 



Men medens vi saaledes ikke kunne anse det for tilstræk- 

 keligt bevist, at Forfatteren har fundet netop den Grænsebane, 



