42 Julius Thornsen. 



Og saaledes lærte Lavoisier Samtiden at opfatte disse ; hans 

 Theori har altsaa bestaaet et Aarhundredes Prøve og omfatter 

 samtlige Forbrændingsfænomener og mange med disse beslægtede 

 Processer, som hore til de vigtigste paa Kemiens Omraade. 

 Det lykkedes ham paa denne Maade at indordne en utallig 

 Mængde af Iagttagelser under et fælles Synspunkt og skaffe 

 fuld Overensstemmelse imellem Theori og Erfaring tilveje. En 

 saadan Overensstemmelse var tidligere ikke tilstede ; thi da 

 Metallerne efter Flogistontheorien skulde afgive Flogiston ved 

 deres Omdannelse til Metalkalk, maatte man antage, at denne 

 vejede mindre end Metallet, medens Erfaringen viste det mod- 

 satte; men dengang betragtede man ogsaa et Legemes Vægt 

 som noget underordnet. For Lavoisier var derimod Materien 

 noget uforanderligt, og Grundlaget for alle hans Arbejder var, 

 at intet skabes og intet forgaar; derfor maatte ogsaa Vægt- 

 skaalen blive et afgørende Fiedskab i hans Haand, og den førte 

 da ogsaa til afgørende Resultater. 



I sine Arbejder for at forme en ny Tiieori for de kemiske 

 Processer, byggede Lavoisier, som berørt, væsentligt paa tid- 

 ligere Tiders Iagttagelser og sine samtidiges Opdagelser. Over 

 et Aarhundrede tidligere havde saavel Robert Boyle som Jean 

 Rey udført omhyggelige Undersøgelser over Vægtforøgelsen ved 

 Metallernes Ophedning i Luften og paavist, at endel af Luften 

 forsvinder, og at Vægtforøgelsen er forskellig for ulige Metaller; 

 men Forklaringen af Fænomenet var utilfredsstillende. Lavoisier 

 gentog disse Forsøg og paaviste, at Vægtforøgelsen netop var lige 

 saa stor som Vægten af den Luft, som var forsvunden; det var 

 ham derfor klart, at Metallet maatte have optaget en af Luftens 

 Bestanddelele. Og da saa Priestley den 1ste August 1774 ved 

 Ophedning af rødt Rvægsølvilte havde fremstillet en Luft, som 

 i høj Grad nærede Forbrændingen, fængslede Lavoisier strax 

 sin Opmærksomhed paa denne Iagttagelse; thi det var ham klart, 

 at denne nye Luft (Ilten) maatte være den Bestanddel af Atmo- 

 sfæren, som nærer Forbrændingen. Lavoisier gentog Priestleys 



