Om Rcgnoinienes Forhold lil Uliizoiiiplaiitcriie. 51 



Og det vil derfor være hensigtsmæssigt at ordne de i Littera- 

 turen forekommende Optegneiser om Sæniiningsfænomenet efter 

 de Processer, som menes at freml^alde det. 



A. Røddernes Forkortning 

 er almindeligst angivet som Aarsagen til Planlernes »IVedkryben" 

 i Jorden. 



Tittmann^) nævnes som den, der tidligst har bemærket 

 <iRodens Nedsynkning dybere i Jorden« hos Daucus o. a., men 

 han giver forøvrigt ingen nærmere Forklaring af Fænomenet. 

 Det er først 



TJdlo Irmisch, der i sine bekendte Arbejder over Pihizo- 

 mernes Morfologi er kommen nærmere ind paa dette Æmne, 

 og som søger Aarsagen til Planternes voxende Dybde i Rød- 

 dernes Forkortning. I 1862 beskriver han nemlig^), hvorledes 

 Kimplanterne af en Fumariacee (Capnorchis spectabilis) i Løbet 

 af en Sommer ere dragne 9 — 12 Linier ned i Jorden, uden at 

 dennes Niveau er bleven forandret, og i 1874 kommer han 

 nærmere ind paa Sagen '^i, skildrer Fænomenet som almindeligt 

 forekommende og tilskriver det, om end med noget Forbehold, 

 de yngre Rødders Forkortning. 



Imellem Irmisch's første og anden Udtalelse om denne 

 Sag havde imidlertid 



J. G. Beer^) henledet Opmærksomheden paa, at Orchideer 

 med Jordknolde og løgdannende Liliaceer synke dybere i Jorden, 

 og han tilskrev denne Revægelse Røddernes Forkortning^), der 



^) Flora, II. Jahrg., 2. Bd. 1819, p. 653— 655. 



^) Th. Irmisch, Ueb. einige Fumariaceen, Halle, 1862, p. 88. 



^) Id., Beitr. zur vergl. Morphologie der Pllanzen, Abth. V, Aioideen, Halle, 



1874, p. 11, Anm. 

 *) i. G. Beer, Beitiåge zur Morphologie u. Biologie der Orchideen, Wien, 



1863, p. 4— 6, 35, Tab. I, Fig. 7 og 16. 

 •^) Mærkeligt nok erklærer Rimbach, der har studeret Rodkontraktionen 



udførligt (se nedenfor), at denne synes ganske at mangle hos Orchideerne 



eller i ethvert Fald kun at optræde i meget ringe Grad. (Ber. deutsch. 



bot. Gesellsch. 1893, p. 98.) 



