58 P- E. Muller. 



drifolia og INlajantliernum bifolium o. s. v. Han gør endvidere, 

 under Henvisning til IrmischM, opmærksom paa, al der hos 

 visse Planler (Tigridia, Cypella, Gladiolus, Crocus) findes en 

 eller nogle faa særdeles lykke Rødder, hos hvilke Konlraktionen 

 er synlig, og som lian derfor tillægger Planlernes Sænkning i 

 Jorden. At denne i det hele taget skyldes Rodforkortningen 

 »isl schon seit långerer Zeit conslalirl ^vordenll, og han anfører 

 direkte iMaalinger over fem Arter, af hvilke Forsøgsplanler i 

 Løbet af 3 til 12 Maaneder bleve dragne fra 1 til 7 Clm. ned 

 i Bunden. iMaalinger anstilledes paa Planler, der vare dyrkede 

 i Zinkkasser med »besonders zubereileter, måssig fester Erde». 

 Uaglel han anser Plantens Sænkning ved Rodkontraktion for 

 konstateret, anfører han dog, al denne ikke altid kan have det 

 nævnte Resultat. Er nemlig Jordbunden saa løs, at den ikke 

 yder tilstrækkelig Modstand under en Sammentrækning, saa 

 drages Roden henimod sin Basis, og Starnmedelens Sænkning 

 bliver umulig; det samme Resultat viser sig i den haarde og 

 tætte Bund. 



Der mangler for øvrigt ikke Forestilling om, at den voxende 

 Plantes Niveauforandring ikke foraarsages alene af Rodkontrak- 

 tionen, idet ogsaa andre Deles V^æxt antages at have Indflydelse 

 paa dette Forhold. Irmisch angiver-) saaledes, at der i Stedet 

 for Røddernes Neddragning kan træde en lodret fra oven nedad 

 eller skraat nedadrellel Trængen og Skyden af de paagældende 

 Skuddele , foraarsagel ved den længere vedvarende Væxt af de 

 som Støttepunkt tjenende Partier af Planten. Den danske 

 Botaniker P. Nielsen angiver^) i sin smukke jMonografi over 

 Tussilago, at Stængelens nederste Del, efterhaanden som der 



^) h-miscli, Zur Morphologie der monocot. Kiiolleii u. Zwiebelgewåchse, 



Berlin, 1850, p. 166 o. Hg. ^ 

 ^) Id, Beitr. zur vergl. Morph. o. s. v. Aroideen, p. 11, Anni. 

 ^) P. Nielsen, Om Ukrudtsplanten Folfod (Ugeskr. f. Landmænd, 1877, II, 



p. 441). 



